Справа №: 343/934/26 
Провадження №: 2/343/793/26 
Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2026 року м.Долина 
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді – Тураша В. А.,
секретаря – Лукань О.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Кобилинець Т.В., що діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернулася 29.04.2026 до Долинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в якому проситьухвалити рішення, яким :
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання
неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж
50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову
до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .
Шлюб розірвано рішенням суду у справі №343/2119/25 від 05.12.2025.
Не зважаючи на той факт , що шлюб офіційно зареєстровано у 2023 році, фактично
разом з відповідачем однією сім`єю, як чоловік та дружина, вони проживали з 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Від даних стосунків у них є син - ОСОБА_3 , який народився
ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Син проживає разом з позивачкою. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Після розірвання шлюбу між нами було досягнуто домовленості щодо участі кожного з батьків в утриманні їх спільної дитини. Однак фактично дитина проживає разом з позивачкою і саме вона забезпечую її щоденні потреби, харчування, одяг, лікування та інші витрати, пов`язані з її утриманням.
Водночас відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а
надані ним кошти є недостатніми та не покривають фактичних витрат на забезпечення потреб
дитини, що суперечить вимогам закону та інтересам дитини.
Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний
для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий
належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.
Такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та
працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного
віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач здійснює трудову діяльність у сфері нафтової промисловості, де обіймає
постійну посаду та отримує регулярний, стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Розмір
такого доходу є систематичним, підтверджується характером трудових відносин та свідчить
про наявність у відповідача стійкого матеріального забезпечення.
Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, його
стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважають , що він може сплачувати такий розмір аліментів (а.с.1-3).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2026 цивільна справа № 343/934/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.23).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2026, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/934/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.  Призначено підготовче судове засідання на 20.05.2026.
Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. 
Роз`яснено відповідачу, що згідно ст. 193 ЦПК України, він має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (а.с.24).
Відповідач ОСОБА_2 , 18.05.2026 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 16.05.2023, він, ОСОБА_2 , уклав шлюб з ОСОБА_4 .
У них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2025 по справі № 343/2119/25, за позовом ОСОБА_1 до нього, шлюб між ними розірвано. У даному позові позивачка також ставила вимогу про стягнення аліментів, але 25.11.2025, до початку підготовчого судового засідання, подала заяву про зменшення позовних вимог, у якій виключила позовну вимогу про стягнення аліментів.
Перебуваючи у шлюбі, дружина весь період не працювала, повністю
знаходилася на його утриманні. Також він повністю матеріально утримував сина,
особисто забезпечував харчуванням, одягом, ліками та усім необхідним, виконував
всі господарські роботи.
У своїй позовній заяві позивачка вказує неправдиві факти, а саме те, що він не надає коштів на утримання дитини і що він повністю знаходиться на її утриманні. Він заперечує дані твердження позивачки, завжди вважав своїм обов`язком матеріально утримувати свою дитину. Він постійно повністю матеріально забезпечував сім`ю. Як чоловік та батько, він завжди вважав своїм обов`язком матеріально підтримувати свою сім`ю, брати участь у вихованні сина, у додаткових витратах необхідних для забезпечення його належного розвитку.
Після того, як дружина подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, він продовжував забезпечувати сина, кожного місяця надавав кошти позивачці на його утримання, тому вона і зменшила позовні вимоги, виключивши позовну вимогу про стягнення аліментів, ще у 2025 році.
Кожного місяця він здійснює грошові перекази на банківську картку позивачки на утримання їх сина, у призначені платежу вказує, що це аліменти, що підтверджується копіями квитанцій, які у нього збереглися ( квитанція від 6.03.2026 сума - 7 105 грн, квитанція від 08.04.2026 на суму - 4 000 грн, квитанція від 09.04.2026 на суму - 3000 грн, квитанція від 07.05.2026 на суму - 567,50 грн, квитанція від 08.05.2026 на суму - 4 821,50 грн).
На даний час він працює офіційно у сфері нафтової промисловості, отримує заробітну плату у розмірі - 50 000 - 60 000 грн. Крім того, у нього на утриманні перебуває син ОСОБА_5 , який продовжує навчання, та з нього проводиться стягнення аліментів у розмірі 1/7 частки з усіх видів його заробітку щомісячно з 16.12.2022 на підставі виконавчого листа Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.01. 2023 по справі № 343/2218/22.
Таким чином, при визначенні розміру аліментів у даній справі, суд повинен врахувати наявність в нього іншого аліментного обов`язку, що прямо передбачено вимогами статті 182 СК України.
Позивачка просить стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, однак такий розмір є надмірним та не відповідає принципу співмірності участі обох батьків у забезпеченні дитини. З урахуванням фактичного його доходу, стягнення 1/4 частини доходу становитиме орієнтовно 12 500-15 000 гривень щомісячно, що суттєво перевищує гарантований державою мінімальний розмір аліментів та фактичні базові потреби малолітньої дитини.
При цьому законодавством встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів становить не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак дана норма не означає автоматичного стягнення максимально можливої частки доходу платника лише через наявність у нього високого заробітку. Аліменти не можуть носити характер надмірного фінансового завантаження на одного з батьків чи фактично покладати весь обов`язок утримання дитини виключно на батька, оскільки відповідно до ст. 141 СК України мати та
батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини.
Слід також врахувати, що обов`язок щодо матеріального забезпечення дитини
покладається на обох батьків у рівній мірі. Позивачка,як мати дитини,також
зобов`язана брати участь у її утриманні, забезпеченні побутових потреб, харчування,
лікування, розвитку та виховання. Визначення аліментів у розмірі 1/6 частини усіх
видів доходу забезпечить належний та достатній рівень утримання дитини,
відповідатиме принципам справедливості, розумності та співмірності, а також
дозволить зберегти баланс інтересів як дитини, так і платника аліментів з
врахуванням наявності іншого аліментного зобов`язання.
Отже, враховуючи наявність у нього іншої дитини, на користь якої вже здійснюється стягнення аліментів, значний розмір його доходу, який у випадку стягнення 1/4 частини призведе до очевидно надмірного розміру аліментних платежів, а також обов`язок обох батьків брати рівну участь у матеріальному забезпеченні дитини, вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача (а.с.29-34).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.05.2026, закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явились, хоч про час та місце їх проведення були належним чином повідомлені судом.
Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Кобилинець Т.В. (ордер серії АТ №1127711 а.с.22) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Просила позов задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 у поданому відзиві на позов, просить позов задоволити частково. Стягнути з нього , ОСОБА_6 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати стягнути з позивача.
Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності,, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліменті підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до вимог ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.
Ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Ч.1 ст.79 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. 
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі і за час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7 , що підтверджується: копією свідоцтва про шлюб , серії НОМЕР_1 від 16.05.2023 (а.с.15) та копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 від 30.06.2015 (а.с.16).
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2025, у справі №343/2119/25, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволено.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 травня 2023 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №100- розірвано.
Малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено проживати з матір`ю - ОСОБА_1 .
Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати (а.с.18-20).
Копія витягу з реєстру територіальної громади: номер витягу: 2025/007468768 від 05.06.2025 свідчить про те, що ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6). 
Відповідь №2730421 з Єдиного державного демографічного реєстру від 13.05.2026 (а.с.28) свідчить про те, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживають окремо, а їх малолітній син ОСОБА_7 проживає разом із матір`ю в м.Долина,Калуського району.
Син сторін – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , часто хворіє, що підтверджується: довідкою ФОП лікаря ОСОБА_8 (а.с.51), виписками із медичної карти дитини (а.с.52-59, 61-66, 68-73, 75), заключенням ЛКК №641 від 13.06.2018 (а.с.60), заключенням ЛКК №1243 від 06.12.2018 (а.с.76), заключенням ЛКК №201 від 30.05.2019 (а.с.74), заключенням ЛКК №433 від 28.11.2019 (а.с.60).
Судом також встановлено, що відповідач є працездатним, офіційно працевлаштованим та отримує стабільний дохід, що підтверджується його поясненнями, викладеними у відзиві на позовну заяву, та не заперечувалося сторонами.
Позивачка у позовній заяві зазначає, що неповнолітній син ОСОБА_7 проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, тоді як відповідач, як батько дитини, у повній мірі участі в утриманні сина не бере.
У зв`язку із наведеним позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову.
Відповідач у відзиві на позов покликається на те, що розмір його заробітної плати за останній період становить у середньому 50 000–60 000 грн щомісячно та має тенденцію до збільшення, а тому визначення аліментів у розмірі 1/4 частини від його доходу фактично покладе обов`язок щодо утримання дитини виключно на нього.
При цьому суд враховує, що відповідачем надано докази здійснення добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини після розірвання шлюбу, на підтвердження чого долучено квитанції про грошові перекази (а.с.38-39).
Крім того, судом встановлено, що згідно з виконавчим листом, виданим 06.03.2023 на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.01.2023 у справі №343/2218/22, проводиться стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання їхнього повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який продовжує навчання.
Аліменти стягуються у розмірі 1/7 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову – 16.12.2022 року, і до закінчення сином навчання у Національному університеті «Львівська політехніка», але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років (а.с.37).
Разом з тим, обов`язок батьків щодо утримання дитини є безумовним та не залежить від факту перебування батьків у шлюбі чи надання періодичної добровільної допомоги.
Позивачка відповідно до ч.3 ст.181 СК України скористалася своїм правом на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів шляхом їх присудження у частці від доходу батька.
Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, з яких позивачка бажає скористатися таким способом захисту права дитини на належне утримання.
Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.
Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки ОСОБА_1 , матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , те, що він є працездатним, працевлаштованим та має постійний дохід, наявність у нього на утриманні повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання та якого відповідач зобов`язаний утримувати відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.01.2023 у справі №343/2218/22, те, що відповідач позов визнає частково, а також інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору.
Суд також враховує положення ст.182 СК України щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів, положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», а також положення ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік».
При цьому суд вважає, що заявлений позивачкою розмір аліментів у 1/4 частці від усіх видів доходу відповідача за наявності іншого аліментного обов`язку є завищеним.
Водночас визначення аліментів у розмірі 1/6 частини доходу, як просить відповідач, не в повній мірі відповідатиме інтересам дитини та рівню матеріального забезпечення відповідача.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що справедливим, співмірним та таким, що відповідатиме найкращим інтересам дитини, є визначення розміру аліментів у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимогам розумності, справедливості та усталеній судовій практиці, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Суд також враховує, що позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» , а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1331,20 грн. 
На підставі ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 141, 206,258, 259, 265, 268,430 ЦПК України, суд-
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів– задоволити частково.
Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів розпочати з 29 квітня 2026 року і проводити до досягнення сином повноліття. 
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1331,20 гривень судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш