Справа № 347/1090/26
Провадження № 2/347/886/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року Косівський районний суд Івано-Франківської області 
в складі головуючої судді Драч Д.С., 
за участі секретаря Атаманюк О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

05.05.2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 серпня 2015 року між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.08.2015, актовий запис № 79 (а.с.5).
Позивач зазначає, що у вказаному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що доводиться копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , який на даний час вже повнолітній (а.с.8) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердженням чого є копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 (а.с.9).
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що сімейні стосунки із відповідачем склалися негативно, сторони так і не досягли взаєморозуміння, їхні погляди на сімейні цінності та ведення спільного господарства виявились різними. Спроби примирення результатів не дали, сімейні відносини ускладнились та з часом зникли зовсім. 
Позивач стверджує, що внаслідок тривалих непорозумінь сторони припинили подружні відносини та спільне проживання. Таким чином, спільного господарства вже тривалий час вони не ведуть, відповідно у них відсутній спільний побут. Шлюб набув формального характеру. 
Позивач зазначає, що на даний час вона проживає разом із їхніми з відповідачем спільними дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу має намір надалі проживати разом з дітьми. Відповідач не заперечує стосовно залишення на проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом з позивачем, тому спір з даного приводу відсутній. 
Позивач вказує, що зобов`язується брати всю можливу і необхідну участь в утриманні та вихованні їхніх дітей, в той же час не обмежуючи ОСОБА_2 у реалізації його прав та обов`язків, як батька їхніх спільних дітей. 
На переконання позивача вони з відповідачем абсолютно не бажають бути разом збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої спільної дитини. 
Позивач стверджує, що не бажає і не має подальшого наміру підтримувати чи відновлювати з відповідачем сімейні стосунки, тому наполягає на розірванні шлюбу без надання терміну на примирення.
За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст.19, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі – справи про розірвання шлюбу.
Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України).
Відповідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України).
Ухвалою Косівського районного суду від 08.05.2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідач не надсилав до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.
За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене.
Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами та ведення ними спільного господарства припинено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу.
Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11: охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Крім того, позивач просить залишити на проживання із нею неповнолітнього сина –ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За змістом ст.160 СК України: місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Дитина сторін не досягла десятирічного віку, а тому місце її проживання визначається за згодою батьків. 
За відсутності спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей із їхніми батьками – суд може вирішити питання про залишення дитини проживати із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу (постанова Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18).
Спору між батьками щодо місця проживання їхнього неповнолітнього сина судом не встановлено, тому вимога щодо залишення проживати дитини із матір`ю може бути задоволена. 
У разі виникнення такого спору сторони вправі звернутись з окремим позовом для його вирішення.
На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю. 
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 14.08.2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №79.
Неповнолітнього сина –ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати із матір`ю – ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, тобто якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Рішення суду складено 10.06.2026 року.

Суддя: Д.С. Драч