ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/850/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа яка заявляє позовні вимоги щодо предмету спору:  ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 , третя особа яка заявляє позовні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, яким просить:

- Визнати дії Відповідача протиправними щодо відмови у звільненні ОСОБА_2 з військової служби у запас через сімейні обставини у зв`язку наявністю батьків з інвалідністю першої групи на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

- Зобов`язати Відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_2 про звільнення з військової служби у запас через сімейні обставини у зв`язку наявністю батьків з інвалідністю першої групи на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що вона є особою з інвалідністю 1-ї групи по зору з дитинства, якій інвалідність встановлена безстроково, має дочку ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_4 ) та сина ОСОБА_2 . Дотого ж, має чоловіка ОСОБА_5 , який також як і позивач має інвалідність по зору першої групи. 
Дочка позивача, разом зі своїм чоловіком та двома своїми неповнолітніми дітьми перебуває ще з 2021 року в Італії, куди виїхала на постійне місце проживання. Від неї є заява згідно якої вона не має можливості здійснювати догляд за позивачем. Син позивача - ОСОБА_2 проживав разом з позивачем та надавав їй та її чоловіку соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. 
Починаючи з 25 лютого 2025 року до 14 серпня 2022 року  ОСОБА_2 перебував на військовій службі. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14 .08.2022 року №166 ОСОБА_2 був звільнений у запас через сімейні обставини у зв`язку наявністю батьків з інвалідністю першої групи. Після чого оформив відстрочку по догляду за позивачем, як особою з інвалідністю першої групи по зору з дитинства, на підставі пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Однак, у вересні 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 не врахувавши реальні сімейні обставини, безпідставно не продовжив ОСОБА_2 відстрочку та примусово направив його до навчального центру на Львівщині (військова частина НОМЕР_3 ), чим було порушено позивача право на отримання соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
З 31 грудня 2025 року син позивача, перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 та займає посаду стрілець-помічник гранатометника механізованого відділення механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону. 
На початку лютого 2026 року ОСОБА_2 звернувся з рапортом щодо звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», поданого у відповідності до пункту 14.30 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009. 
Однак, у задоволенні рапорту було відмовлено чим в котре порушили право позивача на отримання соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Розглядаючи рапорт командуванням були проігноровані об`єктивні сімейні обставини: перебування дочки позивача за кордоном та її заява щодо неможливості здійснювати догляд, а також проживання сина позивача разом з нею та його бажання й в подальшому надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
У зв`язку з вищевикладеним, просить суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження в справі та зобов`язано позивача надати суду в термін 7 днів з дня отримання ухвали заяву про погодження чи не погодження про заміну первинного позивача - ОСОБА_1 , належним позивачем – ОСОБА_2 .

20 березня 2026 року від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов з додатками, відповідно до якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважають їх невмотивованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону з наступних підстав. Так зазначено, що 04.02.2026 син позивача - солдат ОСОБА_2 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом вх. № 7075 від 04.02.2026, за яким просив звільнити його в запас у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю 1 групи, на підставі підпункту “г” пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII. 
Разом з іншими документами, до рапорту солдатом ОСОБА_2 був поданий акт перевірки сімейного стану військовослужбовця від 14.11.2025 №25043, згідно з яким донька позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зі слів позивача з червня 2021 року, разом зі своєю родиною проживає за межами України, згідно чинного законодавства зобов`язана здійснювати догляд за матір`ю. 
За результатами опрацювання рапорту та поданих солдатом ОСОБА_2 документів встановлено відсутність законних підстав для звільнення з лав ЗСУ, по причині наявності у позивача повнолітньої доньки, яка за законом зобов`язана здійснювати за нею догляд, а також через неподання документу, що свідчить про необхідність постійного догляду за самою донькою позивача, як того вимагає абзац 12 пункту 3) частини 12 Закону №2232-XII. У зв`язку чим командир військової частини НОМЕР_1 не погодив вказаний рапорт.
У зв`язку з вищевикладеним, просить суд в задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 відмовити в повному обсязі.

20 березня 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, позивач підтвердила той факт, що у неї дійсно є дочка і у неї дійсно є обов`язок згідно Сімейного кодексу України утримувати позивача, але у неї не має обов`язку здійснювати за нею догляд як про це безпідставно стверджує відповідач. 
Дочка позивача ще до введення військового стану виїхали з України на постійне місце проживання за кордон і не має наміру повертатись з Італії, бо має також двоє своїх неповнолітніх дітей про безпеку яких має дбати, а син позивача, який проживав зі нею і її чоловіком (який так само має інвалідність першої групи з дитинства) надавав обом батькам постійний догляд, а тепер їх цього догляду протиправно позбавили.
Позивач вважає, що відмова у задоволенні рапорту її сина щодо звільнення з військової служби у запас через сімейні обставини у зв`язку наявністю батьків з інвалідністю першої групи на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порушує її право на отримання соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, яке мені надане відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

Ухвалою від Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року було повідомлено ОСОБА_2 в порядку ч.2 ст.48 КАС України що він може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати під розписку дану ухвалу ОСОБА_2 та взяти від ОСОБА_2 заяву про вступ чи відмову у вступі в якості третьої особи, розписку про що надіслати суду протягом 7 днів з дня отримання даної ухвали (через електронний суд).

27 березня 2026 року від ОСОБА_2 надішла заява пор вступ у справу як третьої особи з доданою позовною заявою, в якій він зазначив наступне:
ОСОБА_2 до мобілізації проживав разом з матір`ю ОСОБА_1 , яка є людиною з інвалідністю 1-ї групи по зору з дитинства, якій інвалідність встановлена безстроково, а також з її чоловіком ОСОБА_5 , який також як і моя мати має інвалідність по зору першої групи.
Проживаючи разом з мамою та вітчимом я надавав їм соціальні послуги з догляду на
непрофесійній основі: допомагав їм у побуті, супроводжував до закладів торгівлі, хорони здоров`я і соціального захисту, допомагав з оформленням різноманітних документів, читав необхідну їм інформацію та надавав іншу допомогу, яку потребують незрячі люди.
Позивач має сестру ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_4 ), яка разом з
своїм чоловіком та двома своїми неповнолітніми дітьми перебуває ще з 2021 року в Італії, куди виїхала на постане місце проживання. Сестра має дбати про безпеку своїх неповнолітніх дітей, які перебувають на її утримані. Від неї є заява (додається) згідно якої вона не має можливості здійснювати догляд за нашою матір`ю.
При вторгненні росії у 2022 році з 25 лютого позивач пішов добровольцем на війну і перебував на військовій службі до 14 серпня 2022 року. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14 .08.2022 року №166 мій син був звільнений у запас через сімейні обставини у зв`язку наявністю батьків з інвалідністю першої групи. Після чого оформив відстрочку по догляду за мамою, як особою з інвалідністю першої групи по зору з дитинства, на підставі пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У вересні 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 не врахувавши реальні сімейні обставини, безпідставно не продовжив мені відстрочку та примусово направив мене до
навчального центру на Львівщині (військова частина НОМЕР_3 ), чим було порушено моє право
на продовження відстрочки.
З 31 грудня 2025 року перебуваю на військовій службі за призовом під час мобілізації
у військовій частині НОМЕР_1 (ЄДОРОУ НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та займаю посаду стрілець-помічник гранатометника механізованого відділення механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальойону.
На початку лютого 2026 року звернувся з рапортом щодо звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», поданого у відповідності до пункту 14.30 Інструкції про організацію виконання Положення
про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009.
У задоволенні рапорту було відмовлено чим порушили як право ОСОБА_2 на звільнення з військової служби та і право моєї матері на отримання соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Розглядаючи рапорт командуванням були проігноровані об`єктивні сімейні обставини: перебування моєї сестри за кордоном та її заява щодо неможливості здійснювати догляду за нашою матір`ю, моє фактичне проживання разом з матір`ю і вітчимом та надавати їм обом соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, яка їм потрібна як людям з інвалідністю першої групи.
\
Ухвалою від Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року було залучено ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору. Зобов`язати відповідача вручити під розписку дану ухвалу, на підтвердження чого надати суду докази вручення.

03 квітня 2026 року, позивач надіслав клопотання, у якому просив приєднати до матеріалів справи та прийняти до розгляду його позовну заяву до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
У позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що на початку лютого 2026 року він звернувся з рапортом щодо звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», поданого у відповідності до пункту 14.30 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009. У задоволенні його рапорту було відмовлено, чим порушили як його право на звільнення з військової служби та і право його матері на отримання соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Розглядаючи рапорт командуванням були проігноровані об`єктивні сімейні обставини: перебування сестри позивача за кордоном та її заява щодо неможливості здійснювати догляду за їх матір`ю, його фактичне проживання разом з матір`ю і вітчимом та бажання надавати їм обом соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, яка їм потрібна як людям з інвалідністю першої групи.
Позивач вважає, що відмова у задоволенні рапорту щодо звільнення з військової служби у запас через сімейні обставини у зв`язку наявністю батьків з інвалідністю першої групи на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порушує його право на звільнення з військової служби та право моєї метрі на отримання соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, яке їй надане відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

На підставі наведеного ОСОБА_2 просить суд:
1. Визнати дії Відповідача протиправними щодо відмови у звільненні ОСОБА_2 з військової служби у запас через сімейні обставини у зв`язку наявністю батьків з інвалідністю першої групи на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову
службу».

2. Зобов`язати Відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_2 про звільнення з військової служби у запас через сімейні обставини у зв`язку наявністю батьків з інвалідністю першої групи на підставі абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ухвалою від Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року було прийнято до судового розгляду позовну заяву ОСОБА_2 подану ним 03 квітня 2026 року.

10 квітня 2026 року від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву  ОСОБА_2 . Так зазначено, що згідно ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. 
Підпункт г) пункту 2) частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII проголошує, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). 
Абзац 12 пункту 3) частини 12 Закону № 2232-XII проголошує, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. 
04.02.2026 солдат ОСОБА_2 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом вх. № 7075 від 04.02.2026, за яким просив звільнити його в запас у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю 1 групи, на підставі підпункту “г” пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII. 
Разом з іншими документами, до рапорту солдатом ОСОБА_2 був поданий акт перевірки сімейного стану військовослужбовця від 14.11.2025 № 25043, згідно з яким донька позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зі слів позивача з червня 2021 року, разом зі своєю родиною проживає за межами України, згідно чинного законодавства зобов`язана здійснювати догляд за матір`ю. 
За результатами опрацювання рапорту та поданих солдатом ОСОБА_2 документів встановлено відсутність законних підстав для звільнення з лав ЗСУ, по причині наявності у позивача повнолітньої сестри, яка за законом зобов`язана здійснювати догляд за їхньою матір`ю ОСОБА_1 , а також через неподання документу, що свідчить про необхідність постійного догляду за самою сестрою позивача, як того вимагає абзац 12 пункту 3) частини 12 Закону № 2232-XII. У зв`язку чим командир військової частини НОМЕР_1 не погодив вказаний рапорт.

Обставини встановлені судом

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 20 січня 2026 року за №2084/531 вбачається, що рядовий ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 31 грудня 2025 року.

04.02.2026 стрілець-помічник гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону ОСОБА_2 звернувся до командира 1 механізованої роти, у якому просив наступне:
« Прошу Вашого клопотання про звільнення мене, солдата ОСОБА_2 стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ПН НОМЕР_6 ) призваного ІНФОРМАЦІЯ_5 , в запас у зв`язку необхідністю здійснювати постійного догляду за матір`ю. яка є особою з інвалідністю 1 групи, на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII. 
Прошу направити мене на облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 .».

До вказаного рапорту було долучено:
1. Копія свідоцтва про народження;
2. Акт перевірки сімейного стану військовослужбовця;
3. Копія довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб;
4. Копія паспорту та карти платника податків ОСОБА_1 ; 
5. Копія справки Сер. ВТЄ-11 №065618;
6. Копія Витягу з протоколу ЛКК №420; 
7. Копія свідоцтва про шлюб 
8. Копія паспорту та карти платника податків ОСОБА_5 ;
9. Копія довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_5 ;
10. Копія витягу з протоколу ЛКК №421; 
11. Копія заяви ОСОБА_3 .

На зворотній стороні рапорту ОСОБА_6 містяться підписи безпосередніх командирів ОСОБА_4 щодо клопотань по суті рапорту. В нижній частині на зворотному стороні рапорт ТВО помічника командира , молодший лейтенант юстиції ОСОБА_7 рукописно 03.02.26 року зазначив:
-Відсутні підстави для звільнення з лав Збройних Силу України у звязку з відсутністю довідки ЛКК, де буде встановлено , що ОСОБА_3 сама потребує постійного догляду згідно ЗУ "Про військовий обовязок і військову службу"
- Відсутня довідка МСЕК актуального зразка виданим Україною.

В кутку на першій сторінці рапорту міститься підпис "п/п-к Не погоджую звільнення"

Судом також досліджено довідку серії ВТЕ-11 №0656178 від 05.11.90 ( Министерство соціального обеспечения Украинской ССР), відповідно до якої ОСОБА_1 є інвалідом 1-ї групи по зору, з дитинства.

Відповідно до витягу з протоколу ЛКК №420 від 20.11.2025 року ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду» потребі в наданні соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , який мешкає разом з ОСОБА_1 також є інвалідом 1 групи по зору , що стверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_7 від 084768 та Довідкою № 543183 Серія 10 ААА до Акту огляду МСЕК.

Відповідно до протоколу ЛКК №421 від 20.11.2025 року  ОСОБА_5 є інвалідом 1 групи з дитинства за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду» потребі в наданні соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Позивач вже був звільнений щ військової служби у звязку з наявністю батьків з інвалідністю, що стверджується Витягом з Наказу № 166 від 14.08.22 року

Відповідно до завіреної в канцелярії мирового судді у місті Модена , Республіка Італія перекладачем А. Башарової заяви від 03.12.2025 року 
-громадянки ОСОБА_3 (до одруження ОСОБА_4 ) , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає в Італії з 2021, мати двох неповнолітніх дітей, зараз ніде не працює через незалежні від неї причини із дітьми знаходиться на утриманні чоловіка. Зважаючи на ці обставини, вона не може здійснювати догляд, піклуватися та фінансово утримувати свою матір, інваліда 1 групи ОСОБА_1 , 07.12.1966 року.
Заява містить Апостіль та підтверджена Прокуратурою Республіки м. Модена за підписом Прокурора Республіки м. Модена..

Переклад Заяви здійснений з італійської на українську ОСОБА_8 у місті Мукачево та завірений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу за № 5932.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі за текстом - Закон № 2232), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону № 2232 проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Одним з різновидів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період (ч.6 ст.2 Закону №2232).
Як передбачено частиною чотирнадцятою цієї ж норми виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з абзацом тринадцятим ч.1 ст.1 Закону України «Про оборону України» №1933-XII від 06.12.1991 особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
17.03.2014 після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочав діяти особливий період.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ.
У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та триває на час розгляду даної справи.

Підстави для звільнення військовослужбовців із військової служби визначні у ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232.

Відповідно до підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 №2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, 
звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану 
через сімейні обставини
або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Пунктом . 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232 встановлено , що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану: 
-необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), 
-який є особою з інвалідністю I чи II групи,
- за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи 
-або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

В даній справі суд застосовує останню судову практику Верховного Суду в аналогічних справах.

Так, Верховний Суд у постанові від 29.04.2026 у справі № 520/14746/25 розмежував поняття юридичної наявності родича та реальної можливості здійснювати догляд. Верховний Суд у постанові від 29.04.2026 у справі № 520/14746/25 зробив наступний важливий висновок:
-З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у розумінні Закону про військову службу поняття «члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення» необхідно тлумачити більш широко - як таке, що охоплює осіб, пов`язаних із відповідною особою родинними відносинами першого чи другого ступеня споріднення, оскільки інше тлумачення призвело б до необґрунтованого звуження сфери застосування спірної норми та суперечило б її меті. З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у частині встановлення факту наявності у матері позивача онуки як особи другого ступеня споріднення у розумінні Закону про військову службу. 
-Водночас, сама по собі юридична наявність такої особи не є достатньою для висновку про відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби. 
-Наявність особи, яка потребує постійного догляду, у цій справі є встановленою та сторонами у межах касаційного оскарження не оспорюється. Натомість проблемним питанням у спірних правовідносинах є з`ясування наявності чи відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати такий догляд. Щодо вказаного питання Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 27.02.2025 у справі № 380/16966/24 та від 07.05.2025 у справі № 420/30227/24 сформував такі висновки.

Для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:

- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;

- інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

При цьому, «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу тринадцятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону про військову службу.

Отже, звільнення з військової служби по догляду за батьками тепер розглядається через призму фактичної здатності родичів допомагати, а не просто їхнього існування. Це означає, що військове командування більше не має права відмовляти у звільненні лише тому, що у вашого батька чи матері є ще одна дитина або дорослий онук. Якщо ці особи мають об`єктивні перешкоди для догляду — наприклад, самі хворіють, перебувають за кордоном або проходять службу — вони не вважаються такими, що можуть замінити вас у забезпеченні потреб непрацездатних батьків.

Як уже було зазначено вище, відповідно до сформованої практики Верховного Суду, під поняттям «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення» слід розуміти не лише їх формальну (юридичну) відсутність, а й відсутність таких осіб у фактичному розумінні, тобто відсутність реальності можливості здійснення ними постійного догляду за особою, яка цього потребує.

Отже, у даному випадку встановлення юридичної наявності сестри позивача суд дійшов висновку, що сестра позивача , перебуваючи з 2021 року за кордоном зі неповнолітніми дітьми не має реальної можливості здійснювати постійний догляд, з урахуванням обставин справи та інших об`єктивних факторів, оскільки поняття постійний - це перебування постійно з особою, яка потребує догляду за медичними показаннями.

Наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531 затверджено ПОРЯДОК організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.
З питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).

У паперовому рапорті військовослужбовець вказує:

найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт;
заголовок «Рапорт»;
суть порушеного питання;
перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби);
найменування займаної посади;
військове звання, власне ім`я та прізвище;
дату;
особистий підпис.

2. Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.

Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку

Додаток 1
до Порядку організації роботи 
з рапортами військовослужбовців 
у системі Міністерства оборони України
(пункт 2 розділу ІІІ, пункти 12,17 розділу IV): ВИМОГИ до оформлення резолюції (рішення) до рапорту військовослужбовця
ПОГОДЖЕНО або НЕ ПОГОДЖЕНО (зазначається правова підстава та обґрунтування)
посада безпосереднього командира (начальника)
військове звання підпис Ім`я ПРІЗВИЩЕ
(для рапорту, поданого в паперовій формі)
ПОГОДЖЕНО або НЕ ПОГОДЖЕНО (зазначається правова підстава та обґрунтування)
посада прямого командира (начальника)
військове звання підпис Ім`я ПРІЗВИЩЕ
(для рапорту, поданого в паперовій формі)
ПОГОДЖЕНО або НЕ ПОГОДЖЕНО (зазначається правова підстава та обґрунтування)
посада прямого командира (начальника)
військове звання підпис Ім`я ПРІЗВИЩЕ
 (для рапорту, поданого в паперовій формі)

Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
4. Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

5. Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).

Керівники органів військового управління, командири військових частин та підрозділів організовують та забезпечують дотримання встановленого порядку та строків розгляду рапортів військовослужбовців.

Судом встановлено, що відповідач розглянув рапорт без дотримання вищевказаних вимог Порядку 531.

НАКАЗом від 28.04.2025 № 274 затверджені зміни до Інструкції № 170 Про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Під час дії особливого періоду, періоду проведення мобілізації та дії воєнного стану, за наявності підстав для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інших поважних причин, визначених абзацами дванадцятим, чотирнадцятим, п`ятнадцятим пункту 2 та абзацами тринадцятим, чотирнадцятим пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовець особисто, за підпорядкованістю, подає на ім`я командира (начальника) військової частини або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання/перебування особи, за якою здійснює або здійснюватиме постійний догляд, рапорт (заяву) за формою, визначеною у додатку 22 до цієї Інструкції. До рапорту (заяви) додаються документи, що підтверджують право на звільнення (зазначені в підпунктах 22, 25-28 пункту 5 додатку 19 до цієї Інструкції), або копії таких документів, засвідчених в установленому порядку.

Після подання військовослужбовцем рапорту (додаток 22 до цієї Інструкції), командир (начальник) військової частини з урахуванням вимог, визначених Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців, зобов`язаний надіслати у триденний строк з дня отримання такого рапорту до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеному у рапорті, запит на перевірку його сімейного стану.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, протягом одного календарного дня після одержання заяви військовослужбовця або запиту від військової частини про перевірку сімейного стану військовослужбовця призначає комісію.
Комісія з перевірки сімейного стану військовослужбовця утворюється при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки у такому складі:
голова комісії - заступник керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
члени комісії - представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки (не менше трьох осіб).
Під час своєї роботи комісія з перевірки сімейного стану військовослужбовця:
вивчає отримані заяву (запит) та підтвердні документи;
відвідує задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування особи, за якою військовослужбовець здійснює або здійснюватиме постійний догляд;
перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших членів сім`ї, які здійснюють або можуть здійснювати постійний догляд за особою, зазначеною у заяві або запиті, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за такою особою;
використовує відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну;
за потреби, готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання необхідної інформації або використовує інформацію з публічних електронних ресурсів.
Комісія зобов`язана провести перевірку сімейного стану військовослужбовця та особи, за якою військовослужбовець здійснює або здійснюватиме постійний догляд протягом десяти календарних днів з дати надходження заяви або запиту, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запит до органів державної влади, інших державних органів.
У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісії не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви або запиту, комісія приймає рішення на підставі поданих заявником документів та отриманих відомостей з реєстрів, баз даних та публічних електронних ресурсів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в акті перевірки сімейного стану.
За результатами перевірки комісія складає акт перевірки сімейного стану військовослужбовця за формою, визначеною у додатку 23 до цієї Інструкції, який не пізніше п`яти календарних днів з дати його складання надсилає командиру (начальнику) військової частини, який надіслав запит, а також військовослужбовцю.
Акт перевірки сімейного стану військовослужбовця складається у трьох примірниках, один з яких зберігається у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідачем не надано суду вищевказаний Акт встановленого взірця після надходження рапорту позивача від 04.02.26 року. Більше того , відповідачем не проведено жодних дій у відповідності до вищевказаних вимог по складанню Акту, а записи і резолюція на рапорті написані на наступний день після реєстрації рапорту, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

У відповідності до ч.59. ЗУ "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" командир (начальник) зобов`язаний , зокрема, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності;

виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками);

знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Перевіривши обставини справи на підставі досліджених належних та допустимих доказів суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 ., що виключає задоволення позовні вимоги ОСОБА_9 .

Керуючись статтями 6, 9, 14, 241-246, 255, 295,КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_10 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової часини НОМЕР_1 під час розгляду рапорту  ОСОБА_10 від 04.02.26 року про звільнення .

Зобовязати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт  ОСОБА_10 від 04.02.26 року про звільнення з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні та з чітким дотриманням вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України .

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа яка заявляє позовні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

Суддя	З.Б.Плеханова