РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі
головуючого судді - Галінської В.В.
секретар судового засідання - Музичук В.В.
справа №569/11954/26
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії ,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Цісар І.В. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 недоотриманупомерлим 27 травня 2025 року ОСОБА_2 за життя пенсі у розмірі 64041,48 грн., а також 1064,96 грн. понесених позивачкою витрат на оплату судового збору.
В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат Позивачки — ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.05.2025, після чого відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з недоотриманої пенсії на загальну суму 64041 грн. 48 коп. нарахованої на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 року у справі № 460/6280/24 за період з 01.04.2019 року по 30.08.2024 року.
Після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Матвійчуком О. С. заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 74808045 та 10.12.2025 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкова справа № 43/2025, зареєстровано в реєстрі за № 2602). 25.02.2026 року приватним нотаріусом також видано довідку за № 16/01-16, згідно якої Позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .
Після прийняття спадщини Позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою щодо виплати коштів, нарахованих на виконання судового рішення у справі ОСОБА_2 .
Проте, на її звернення Відповідач у листі від 01.04.2026 року відмовив у виплаті, пославшись на те, що Позивачка не має права на отримання недоодержаної пенсії ОСОБА_2 , оскільки вона не належить до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, з посиланням на статті 61 та 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Позивачці також було роз`яснено порядок отримання коштів, нарахованих на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду.
Позивачка не погоджується з такою відмовою Головного управління ПФУ в Рівненській області, оскільки вона не узгоджується із положеннями чинного законодавства, в тому числі ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії і аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 15.02.2024 року у справі № 560/14067/21.
За життя ОСОБА_2 не отримав належну йому суму пенсії після її перерахунку на виконання рішення суду. Оскільки інших, крім Позивачки, членів сім`ї у ОСОБА_2 на момент його смерті не було, то ці пенсійні виплати увійшли до складу його спадщини та Позивачка, як єдина спадкоємиця за законом, прийняла цю спадщину в установленому порядку, проте, відповідач відмовився виплатити їй успадковані кошти.
Також ГУ ПФУ в Рівненській області в своїй відповіді зауважив на необхідності звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.
Позивачка вважає, що Відповідач неправомірно перешкоджає реалізації її прав як спадкоємця, на отримання всього належного їй спадкового майна, яке належало спадкодавцю на підставі рішення суду, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом.
Позивачка ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , який перебував на обліку у ГУ ПФУ в Рівненській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що підтверджується копією листа Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.04.2026 року № 8986-8300/К-02/8-170000/26.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 року у справі № 460/6280/24, яке набрало законної сили 23.08.2024 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 5к/вих./4.2./2618 від 15.03.2024, виданої Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 року у справі № 460/6280/24 Головним управлінням ПФУ в Рівненській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року у відповідності до отриманої від Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції довідки № 5к/вих./4.2./2618 від 15.03.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.05.2025 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого Позивачка ОСОБА_1 , як єдина спадкоємиця за законом після смерті ОСОБА_2 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, звернулась до Відповідача із заявою про виплату вищезгаданих коштів, які належали її брату згідно рішення суду, надавши усі необхідні документи. У ОСОБА_2 відсутні члени сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а також відсутні члени сім`ї, які не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (батьки і дружина (чоловік)), які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
З аналізу наведених норм, слідує, що єдина спадкоємиця ОСОБА_1 має право на отримання пенсійної виплати ОСОБА_2 , оскільки така виплата була присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак померлим не отримана, а також у зв`язку з відсутністю осіб, членів сім`ї спадкодавця, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника та/або батьків і дружини (чоловіка), які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Тобто, у даному випадку між сторонами виникли правовідносини стосовно отримання нарахованої, але неодержаної пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування, оскільки сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є коштами, які увійшли до складу спадщини, а не пенсією, недоотриманою пенсіонером.
Враховуючи, що дії Відповідача порушують право Позивачки як спадкоємиці на отримання всього належного їй спадкового майна, грошові кошти, набуті Позивачкою в порядку спадкування за законом у розмірі 64041,48 грн., підлягають стягненню на її користь.
Ухвалою суду від 03 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25 червня 2026 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень.
Від відповідача відзив до суду не надходив. 
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Цісар І.В. в судове засідання не з`явились. Представник подала до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити в повному обсязі. 
Відповідач Головне Управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника Наконечної І.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника ГУПФУ в Рівненській області. 
На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат Позивачки — ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.05.2025 року, актовий запис № 59.
ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом після смерті її брата ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане 10 грудня 2025 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріальної округу Рівненської області Матвійчуком С.А. (спадкова справа №43/2025, зареєстровано в реєстрі за №2602) та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого приватним нотаріусом Матвійчуком О.С. 
Відповідно до довідки Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області приватного нотаріуса Матвійчука О.С. за вих.. №16/01-16 від 25 лютого про склад спадкоємців, зазначено, що відповідно до матеріалів справи №43/2025, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Бармаки Рівненського району Рівненської області, Україна, останнє місце проживання якого було за адресою: АДРЕСА_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину та оформила спадкові права після смерті ОСОБА_2 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , видане Городищенською сільської радою. Рівненського району, Рівненської області, 10 липня 1968 року, актовий запис №13.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 укладено шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований в м. Рівне Відділом ЗАГС, виданого 13 липня 1991 року, актовий запис №1158, прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_8 .
Як вбачається із відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №8986-6300/К-02/8-1700/26 від 01.04.2026 року відмовили у виплаті, пославшись на те, що ОСОБА_1 не має права на отримання недоодержаної пенсії ОСОБА_2 , оскільки вона не належить до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, з посиланням на статті 61 та 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». ОСОБА_1 також було роз`яснено порядок отримання коштів, нарахованих на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду.
Як зазначає позивач, Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 року у справі № 460/6280/24, яке набрало законної сили 23.08.2024 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 5к/вих./4.2./2618 від 15.03.2024, виданої Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, з урахуванням раніше виплачених сум. На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 року у справі № 460/6280/24 Головним управлінням ПФУ в Рівненській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року у відповідності до отриманої від Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції довідки № 5к/вих./4.2./2618 від 15.03.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до копії Розрахунку Пенсійного фонду України Автоматизованої системи Розрахунку пенсій на доплату (виплату, утримання) пенсій, за пенсійною справою №N/A 063151 за дорученням № Д N/A063151/34 ОСОБА_2 , сума виплат (утримання) становить 64041,48 грн, підстава для здійснення розрахунку: Рішення суду. 
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами першою та другою статті 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон України № 1058-ІV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч. 2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Згідно частин 1, 3 статті 61 Закону України № 2262-ХІІ суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 травня 2023 року по справі № 420/288/21.
З аналізу статті 61 Закону № 2262-ХІІ слідує, що законодавець чітко розмежує осіб, які мають право на отримання суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.
До вказаних осіб законодавцем віднесено, по-перше, членів сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (стаття 30 Закону № 2262-ХІІ), по-друге, члени сім`ї, які не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника: 1) батьки і дружина (чоловік); 2) члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Тобто, відповідно до статті 61 Закону № 2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Отже, Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок.
Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Проте, як зазначалось позивачкою, у ОСОБА_2 відсутні члени сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а також відсутні члени сім`ї, які не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (батьки і дружина (чоловік)), які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
В той же час згідно з статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Аналогічна правова позиція висловлена постановою Верховного Суду від 15.02.2024 року у справі № 560/14067/21.
З аналізу наведених норм, слідує, що єдина спадкоємиця ОСОБА_1 має право на отримання пенсійної виплати ОСОБА_2 , оскільки така виплата була присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак померлим не отримана, а також у зв`язку з відсутністю осіб, членів сім`ї спадкодавця, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника та/або батьків і дружини (чоловіка), які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Тобто, у даному випадку між сторонами виникли правовідносини стосовно отримання нарахованої, але неодержаної пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування, оскільки сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є коштами, які увійшли до складу спадщини, а не пенсією, недоотриманою пенсіонером.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Нормами статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи, що дії Відповідача порушують право Позивачки як спадкоємиці на отримання всього належного їй спадкового майна, грошові кошти, набуті Позивачкою в порядку спадкування за законом у розмірі 64041,48 грн., підлягають стягненню на її користь.
Ч. 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства». Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».
Таким чином, вимоги позивача законні, обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому позов належить задовольнити.
За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1064,96 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, Цивільного процесуального кодексу України, суд, – 
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії - задовольнити.
Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ 21084076) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) недоотриману померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за життя пенсію у розмірі 64041,48 грн. та 1064,96 грн. понесених витрат на оплату судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 
відповідач - Головне Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, адреса: вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ 21084076

Суддя -