ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 червня 2026 року справа №200/8709/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 9 лютого 2026 року у справі № 200/8709/25 (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – відповідач 2), в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 18.09.2025 №191950031443 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та незарахування до пільгового стажу періодів роботи з 06.07.1993 по 14.04.1998 шахта “Родинська”; з 15.04.2003 по 01.10.2006 ВП Шахта “Родинська”; з 02.10.2006 по 29.09.2011 ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля”;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та незарахуванні до пільгового стажу періодів роботи: з 06.07.1993 по 14.04.1998 шахта “Родинська”; з 15.04.2003 по 01.10.2006 ВП Шахта “Родинська”; з 02.10.2006 по 29.09.2011 ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 01.10.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту “б” статті 13 Закону України від 05.1 1.1991 №1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення”, із урахуванням висновків Конституційного Суду України у Рішенні від 23.01.2020 по справі №1-р/2020 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” в редакції рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі 1-5/2018 (746/15) з 26.12.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи: з 06.07.1993 по 14.04.1998 шахта “Родинська”; з 15.04.2003 по 01.10.2006 ВП Шахта “Родинська”; з 02.10.2006 по 29.09.2011 ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля”.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 9 лютого 2026 року позов задоволений частково: 
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 18.09.2025 №191950031443 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах позивачці;
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах позивачці;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 01.10.2025 про призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту “б” статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення”, із урахуванням висновків Конституційного Суду України у Рішенні від 23.01.2020 по справі №1-р/2020 року з зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоди роботи з 06.07.1993 по 14.04.1998 шахта “Родинська”; з 15.04.2003 по 01.10.2006 ВП Шахта “Родинська”; з 02.10.2006 по 29.09.2011 ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля”;
- в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Відповідач 1 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову через порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин. 
Апелянт зазначив, вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, обґрунтованим та такими, що відповідає чинному законодавству, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
До пільгового стажу позивача не зараховано період роботи:
- з 06.07.1993 по 14.04.1998, оскільки у довідці відсутня інформація, що атестація робочих місць від 15.04.1998 №666 проведена вперше;
- з 15.04.2003 по 01.10.2006, оскільки наявна перерва між наказами «Про результати атестації робочих місць»;
- з 02.10.2006 по 29.09.2011, оскільки в наказі №621-1 від 02.10.2006 «Про результати атестації робочих місць» посада в якій працювала позивач не атестована.
На підставі статті 114 п. 2 Закону № 1058 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах в зв`язку з недосягненням пенсійного віку - 55 років. 
Позовні вимоги щодо зобов`язання призначити позивачу пенсію не можуть бути задоволені, оскільки повноваження щодо прийняття рішення про призначення пенсії є виключною компетенцію Головного управління і суд не може замінити державний орган, до компетенції якого належать відповідні повноваження.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який надіслав матеріали справи, які сформовані в електронній формі та частково в паперовій формі.
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи у змішаній формі (електронно-паперовій) і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.
10.09.2025 позивачка звернулася до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV.
За принципом екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані нею документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 18.09.2025 №191950031443 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки заявниця не досягла пенсійного віку 55 років, та у зв`язку з відсутністю документу щодо неодержання пенсії в органах пенсійного забезпечення російської федерації.
В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 18.09.2025 №191950031443 зазначені наступні відомості:
вік заявниці- 49 років 11 місяців.
страховий стаж заявниці складає 29 р. 2 м. 11 д.
стаж заявниці, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 становить 12 років 8 місяців 9 днів.
До стажу роботи за Списком №2 не зараховано період роботи згідно довідки №1-299 від 20.03.2024:
з 06.07.1993 но 14.04.1998, оскільки у довідці відсутня інформація, що атестація робочих місць від 15.04.1998 №666 проведена вперше;
з 15.04.2003 по 01.10.2006, оскільки наявна перерва між наказами “Про результати атестації робочих місць”;
02.10.2006 по 29.09.2011, оскільки в наказі №621-1 від 02.10.2006 “Про результати атестації робочих місць” посада на якій працювала заявниця не атестована.
01.10.2025 ОСОБА_1 повторно звернулася до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV.
Згідно з принципом екстериторіальності засобами програмного забезпечення заяву позивача та надані нею документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 на підставі статті 114 п. 2 Закону № 1058 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в зв`язку з недосягненням пенсійного віку 55 років.
В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 зазначено наступне:
- Вік заявниці 50 років 0 місяців 1 день
- Пільговий стаж особи за Списком № 2 — 12 років 1 місяць 15 днів.
- Страховий стаж особи становить 29 років 2 місяці 20 днів.
До пільгового стажу не зараховано період роботи :
- з 06.07.1993 по 14.04.1998, оскільки у довідці відсутня інформація, що атестація робочих місць від 15.04.1998 №666 проведена вперше;
- з 15.04.2003 по 01.10.2006, оскільки наявна перерва між наказами “Про результати атестації робочих місць”;
- з 02.10.2006 но 29.09.2011, оскільки в наказі №621-1 від 02.10.2006 “Про результати атестації робочих місць” посада на якій працювала заявниця не атестована
З трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 09.07.1993 року вбачається наступне:
- з 01.09.1990 по 25.06.1993 позивач проходила навчання у ПТУ №80 м.Родинське (запис 1);
- 06.07.1993 ОСОБА_1 працювала на посаді машиніста конвеєру поверхні ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля” (запис 2);
- З 07.02.1996 по 21.06.2019 позивач працювала на посаді машиністи підйомних машин поверхні ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля” (запис 3-4).
Згідно з довідкою ДП “Мирноградвугілля” від 20.03.2024 №31-АР відокремлений підрозділ “Шахта “Родинська” державного підприємства “Красноармійськвугілля” перейменувався у відокремлений підрозділ “Шахта “Родинська” державного підприємства, “Мирноградвугілля” відповідно до наказу державного підприємства “Мирноградвугілля” від 16.05.2017 року № 130.
Відповідно до довідки ДП “Мирноградвугілля” від 20.03.2024 №1-299 ОСОБА_1 працювала:
- з 06.07.1993 по 06.02.1996 на посаді машиніста конвеєру поверхні на дільниці 04, зазначена професія є пільговою відповідно до постанови КМУ від 11.03.1994 №162 (Список №2, розділ 1, підрозділ 2010100а-13777);
- з 07.02.1996 по 24.06.2019 працювала на посаді машиніста підйомних машин на поверхні на дільниці ПВУ, зазначена професія є пільговою відповідно до постанови КМУ від 24.06.2016 №461 (Список №2, розділ 1, підрозділ 1);
- накази про атестацію робочих місць: №1124-К від 27.06.1997, №666 від 15.04.1998, №880-1 від 01.10.2001, №621-1 від 02.10.2006, №541 від 30.09.2011, №285 від 30.09.2016.
- відпустка без оплати по догляду за дитиною до 4-х років з 14.05.2003 по 14.04.2004.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
За статтею 2 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон № 1788-XII) за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
За пунктом “б” статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” (далі – Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Статтею 13 Закону № 1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.
Верховний Суд в постанові від 18.02.2020 у справі № 1840/3344/18 зазначив, що “пенсія за віком” - це свого роду “державний депозит” (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.
Суд зазначає, що зазначений правовий висновок необхідно розповсюдити також і на “пенсії за віком на пільгових умовах”.
Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом “б” статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
09.07.2003 ухвалено Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058-ІV).
03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон №2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:
“На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах”.
За ст. 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно з пунктом “б” статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом “б” статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б” - “г” статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б” - “г” статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV- з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу “якості закону”, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі “Щокін проти України”).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Вирішуючи спір судом враховані правові висновки, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Судом установлено, що до 01.04.2015 позивач працювала на посадах, які віднесені у встановленому порядку до Списку № 2, що підтверджується трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_2 , рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 та розрахунком стажу (Форма РС-право), на час звернення за призначенням пенсії досягла 50 років 00 місяців 1 день, мала страховий стаж 29 років 2 місяці 20 днів, з них за Списком № 2 — 12 років 1 місяць 15 днів стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачка набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту “б” статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VІІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від № 191950031443 від 08.10.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на відсутність необхідного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу позивача періоди її роботи: з 06.07.1993 по 14.04.1998 шахта “Родинська”; з 15.04.2003 по 01.10.2006 ВП Шахта “Родинська”; з 02.10.2006 по 29.09.2011 ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля” суд враховує наступне.
З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 09.07.1993 року ОСОБА_1 з 06.07.1993 ОСОБА_1 працювала на посаді машиніста конвеєру поверхні ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля” (запис 2); з 07.02.1996 по 21.06.2019 позивач працювала на посаді машиністи підйомних машин поверхні ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля” (запис 3-4).
Відповідно до довідки ДП “Мирноградвугілля” від 20.03.2024 №1-299 ОСОБА_1 працювала: з 06.07.1993 по 06.02.1996 на посаді машиніста конвеєру поверхні на дільниці 04, зазначена професія є пільговою відповідно до постанови КМУ від 11.03.1994 №162 (Список №2, розділ 1, підрозділ 2010100а-13777); з 07.02.1996 по 24.06.2019 працювала на посаді машиніста підйомних машин на поверхні на дільниці ПВУ, зазначена професія є пільговою відповідно до постанови КМУ від 24.06.2016 №461 (Список №2, розділ 1, підрозділ 1); накази про атестацію робочих місць: №1124-К від 27.06.1997, №666 від 15.04.1998, №880-1 від 01.10.2001, №621-1 від 02.10.2006, №541 від 30.09.2011, №285 від 30.09.2016.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 18.09.2025 №191950031443 до стажу роботи за Списком №2 не зараховано період роботи згідно довідки №1- 299 від 20.03.2024:
з 06.07.1993 но 14.04.1998, оскільки у довідці відсутня інформація, що атестація робочих місць від 15.04.1998 №666 проведена вперше;
з 15.04.2003 по 01.10.2006, оскільки наявна перерва між наказами “Про результати атестації робочих місць”;
02.10.2006 по 29.09.2011, оскільки в наказі №621-1 від 02.10.2006 “Про результати атестації робочих місць” посада на якій працювала заявниця не атестована.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 до пільгового стажу не зараховано період роботи :
- з 06.07.1993 по 14.04.1998, оскільки у довідці відсутня інформація, що атестація робочих місць від 15.04.1998 №666 проведена вперше;
- з 15.04.2003 по 01.10.2006, оскільки наявна перерва між наказами “Про результати атестації робочих місць”;
- з 02.10.2006 но 29.09.2011, оскільки в наказі №621-1 від 02.10.2006 “Про результати атестації робочих місць” посада на якій працювала заявниця не атестована
Отже, періоди роботи з 06.07.1993 по 14.04.1998, з 15.04.2003 по 01.10.2006 та з 02.10.2006 по 29.09.2011 не зараховані до пільгового стажу позивача у зв`язку з порушенням процедури проведення атестації робочих місць за умовами праці на ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля”.
Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Згідно з роз`ясненням Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України за №01-3/406-02-2 від 10.05.1994 року, під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
За пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Отже, факти роботи позивача у спірні періоди на ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля” підтверджені належним чином та сторонами не оспорюється, спірним є питання щодо зарахування вказаних періодів до пільгового стажу позивача.
З матеріалів справи вбачається що атестація робочих місць на ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля” проводилась шість разів, що підтверджується наказами про проведення атестації робочих місць на ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля” №1124-К від 27.06.1997, №666 від 15.04.1998, №880-1 від 01.10.2001, №621-1 від 02.10.2006, №541 від 30.09.2011, №285 від 30.09.2016, однак відповідач не приймає це до уваги через порушення порядку проведення такої атестації.
Питання атестації робочих місць врегульовано Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 (далі - Порядок №442).
Згідно п.п. 1, 2, 4 Порядку №442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.
Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.
Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (461-2016-п), Списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці (1290-97-п), Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня (163-2001-п), Переліків робіт із особливо шкідливими і особливо важкими та шкідливими і важкими умовами праці, на яких встановлюється підвищена оплата праці, та інших нормативно-правових актів, відповідно до яких надаються пільги та компенсації працівникам за роботу із шкідливими умовами праці, покладається на Держпраці.
За статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому вбачається, що працівник, який працює на посаді, віднесеній до відповідного Списку, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділений будь-якими повноваженнями або обов`язками, які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Тому, суд дійшов висновку, що відмовляючи працівнику в зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу, відповідач фактично покладає відповідальність за не проведення атестації робочих місць на підприємстві на позивача.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої палати Верховного суду, викладеною постанові від 19.02.2020 року по справі № 520/15025/16-а.
В означений постанові Верховний суд наголосив, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що матеріалами справи підтверджено протиправність дій відповідачів щодо незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 06.07.1993 по 14.04.1998, з 15.04.2003 по 01.10.2006 та з 02.10.2006 по 29.09.2011 на ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля”.
Крім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
У відповідності до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.
Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу, суд зазначає, що, з урахуванням повідомлених і підтверджених відповідними доказами обставин, суд позбавлений в межах цієї справи дослідити питання виконання всіх умов, визначених законодавством, для прийняття рішення про призначення позивачу пенсії.
Тому суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, індексації і перерахунку пенсій громадянам, та на свій розсуд зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу.
Належним способом захисту в цій частині буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 06.07.1993 по 14.04.1998, з 15.04.2003 по 01.10.2006 та з 02.10.2006 по 29.09.2011.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 18.09.2025 №191950031443 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах позивачці;
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 191950031443 від 08.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах позивачці;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 01.10.2025 про призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту “б” статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення”, із урахуванням висновків Конституційного Суду України у Рішенні від 23.01.2020 по справі №1-р/2020 року з зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоди роботи з 06.07.1993 по 14.04.1998 шахта “Родинська”; з 15.04.2003 по 01.10.2006 ВП Шахта “Родинська”; з 02.10.2006 по 29.09.2011 ВП “Шахта “Родинська” ДП “Красноармійськвугілля”;
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 9 лютого 2026 року у справі № 200/8709/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 17 червня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв