ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/5734/25 пров. № А/857/40525/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р., 
суддів Кузьмича С. М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року в справі № 140/5734/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Каленюк Ж.В.,
час ухвалення рішення – 04 вересня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_2 (далі – позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
визнати протиправними дій щодо відмови у проведенні індексації пенсії за 2019 рік із застосуванням коефіцієнта 1,17 збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (далі – Постанова №124) та зобов`язати провести з 01 січня 2025 року перерахунок та виплату індексації пенсії за 2019 рік із застосуванням коефіцієнта 1,17 збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, відповідно до Постанови №124, з урахуванням раніше виплачених сум;
визнати протиправними дій щодо відмови у проведенні індексації пенсії за 2020 рік із застосуванням коефіцієнта 1,11 збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року №251 “Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році” (далі – Постанова №251) та зобов`язати провести з 01 січня 2025 року перерахунок та виплату індексації пенсії за 2020 рік із застосуванням коефіцієнта 1,11 збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, відповідно до Постанови №251 “Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році”, з урахуванням раніше виплачених сум;
визнати протиправними дій щодо відмови у проведенні індексації пенсії за 2021 рік із застосуванням коефіцієнта 1,11 збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року №127 “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році” (далі – Постанова №127) та зобов`язати провести з 01 січня 2025 року перерахунок та виплату індексації пенсії за 2021 рік із застосуванням коефіцієнта 1,11 збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, відповідно до Постанови №127, з урахуванням раніше виплачених сум;
визнати протиправними дій щодо відмови у виплаті в повному обсязі проіндексованої пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” (далі – Постанова №209) з обмеженням її максимальним розміром та зобов`язати провести з 01 березня 2025 року виплату проіндексованої пенсії в повному обсязі за 2025 рік із застосуванням коефіцієнту 1,115 збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, який зазначений у Постанові №209, з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження максимальним розміром пенсії.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 та невиплати у повному розмірі нарахованої індексації у сумі 1500,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 березня 2025 року виплату нарахованої пенсії в повному обсязі з урахуванням індексації у сумі 1500,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”, без обмеження максимальним розміром (з врахуванням раніше виплачених сум).
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що упродовж 2019-2021 років КМУ приймав правових актів, спрямованих на забезпечення принципу соціальної справедливості через індексацію пенсій. Зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році було затверджено порядок індексації та встановлено коефіцієнт 1,17. Наступні урядові акти - Постанова № 251 від 1 квітня 2020 року «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році і Постанова № 127 від 22 лютого 2021 року «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» - передбачили застосування коефіцієнта 1,11 для зазначених років.
Усі ці постанови мають статус нормативно-правових актів прямої дії і не містять винятків щодо категорії осіб, які отримують пенсію за Законом № 2262-XII. Це свідчить, що положення цих актів мають стосуватися всіх пенсіонерів, пенсія яких обчислена з урахуванням заробітку або грошового забезпечення, незалежно від підстав призначення, якщо це не обмежено законом.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 63 та статті 64 Закону № 2262-ХІІ (у редакції 2019-2021 років), пенсії, призначені згідно з цим Законом, підлягають індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Статті 1 і 2 цього закону визначають, що індексації підлягають усі грошові доходи громадян, включно з пенсіями, якщо інше прямо не передбачено. Отже, індексація пенсій військовослужбовців є обов`язковим елементом пенсійного забезпечення, а не скасованим чи обмеженим правом.
На додаток, Закон України № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року вніс зміни до ряду актів, зокрема до Закону № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Він деталізує механізм індексації пенсій через підвищення середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, згідно з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV
Непроведення індексації пенсії у 2019-2021 роках порушує принципи правової визначеності, справедливості, законності, рівності та соціального захисту, гарантовані Конституцією України. З 2022 року відповідач почав проводити щорічну індексацію пенсій, що свідчить про визнання права.
Пункт 2 Порядку № 124 поширює механізм індексації на пенсії за частиною першою статті 43 Закону № 2262-XII. Тобто уряд визнав, що індексація застосовується до пенсії завислугу років, якщо вона обчислена зі грошового забезпечення, що підлягає індексації. Суд першої інстанції ігнорував ці норми і не врахував, що зміни Законом № 2040-ІХ від 15 лютого 2022 не мають зворотної дії, що прямо випливає з принципу незворотності закону (стаття 58 Конституції України). Тому їх не можна застосувати до правовідносин 2019-2021 років. За принципом правової визначеності, пенсійні права мають оцінюватися за законодавством, чинним на момент їх виникнення
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію відповідно до Закону №2262-XII, що підтверджено листом ГУ ПФУ у Волинській області від 09 травня 2025 року №6077-4963/В-02/8-0300/25 та протоколами за 2019-2025 роки про перерахунок пенсії за пенсійною справою позивача №0305003155 - ДПА.
На звернення позивача від 09 квітня 2025 року та від 18 квітня 2025 року про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації окремо за 2019, 2020, 2021 та 2025 роки із застосуванням відповідних коефіцієнтів 1,17, 1,11, 1,11 та 1,115 збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, які зазначені у Постановах №124, №251, №127 та №209 без обмеження її максимальним розміром ГУ ПФУ у Волинській області листом від 09 травня 2025 року №6077-4963/В-02/8-0300/25 фактично відмовило у задоволенні таких заяв, посилаючись на те, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, а вимоги для проведення індексації пенсії відповідно до Постанов №124, №251, №127 застосовувались лише при проведенні перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Листом від 07 травня 2025 року №5921-5498/В-02/8-0300/25 ГУ ПФУ у Волинській області, посилаючись на статтю 43 Закону №2262-XII, повідомило, що з 01 березня 2025 року розмір пенсійної виплати складає 23610,00 грн, з яких: 10956,15 грн - основний розмір пенсії з розрахунку 97% від грошового забезпечення (11295,00 грн), 4150,90 грн – підвищення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення»; 944,40 грн – підвищення як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 50,00 грн – щомісячна цільова грошова допомога відповідно до Закону України від 16 березня 2004 року №1603-IV «Про поліпшення матеріального становища інвалідів війни»; 2000,00 грн - щомісячна доплата відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; 379,60 грн - додаткова пенсія особі з інвалідністю 2 групи, яка потерпіла внаслідок аварії на ЧАЕС, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; 1533,86 грн - індексація відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році»; 1500,00 грн - індексація відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»; 1113,60 грн - індексація відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році»; 981,49 грн - індексація відповідно до Постанови №209, яка встановлена в межах максимального розміру.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Ця норма є об`єктивним продовженням задекларованого в статті 1 Конституції України її статусу як соціальної та правової держави.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Так, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон № 2262-XII.
Частиною першою статті 1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до ст. 64 Закону № 2262-XII (в редакції Закону № 2040-IX від 15.02.2022, яка застосовується з 1 березня 2022 року), у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.
Як встановлено апеляційним судом з наявних у матеріалах справи протоколів про перерахунок пенсії за 2019-2025 роки за пенсійною справою позивача №0305003155 – ДПА, ОСОБА_1 нараховано: Індексація базового ОСНП 2022 в сумі 1533.86 грн, Індексація базового ОСНП 2023 в сумі 1500.00 грн, Індексація базового ОСНП 2024 в сумі 1113.60 грн, Індексація базового ОСНП 2025 в сумі 1500.00 грн.
Спірним у справі, що розглядається є (не)проведення індексації пенсії позивача в 2019-2021 роках.
Колегія суддів зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Цим Порядком відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон) визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Відповідно до п.2 Порядку 124, перерахунку підлягають пенсії, обчислені: 
відповідно до Закону; 
відповідно до статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у розмірі відшкодування фактичних збитків; 
з урахуванням заробітку (грошового забезпечення), який визначено відповідно до частини першої статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Цією ж постановою установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17;
Також суд враховує, що пунктом 2 постанови КМУ від 1 квітня 2020 № 251 установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Водночас пунктом 1 постанови КМУ від 22 лютого 2021 р. № 127 установлено, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
Отже, з огляду на аналіз вищеприведеного правового регулювання, індексація пенсійних виплат у 2019 – 2021 роках здійснювалася згідно з Порядком 124, з урахуванням коефіцієнтів, передбачених постановами Уряду № 251 та № 127.
Судова колегія наголошує, що саме на виконання частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 20.02.2019 № 124, якою затвердив Порядок, яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (пункт 1 Порядку).
Повертаючись до п.2 Порядку 124 таким передбачено, що перерахунку підлягають пенсії, обчислені з урахуванням заробітку (грошового забезпечення), який визначено відповідно до частини першої статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Так, частиною першою статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” передбачено те, що пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Інші положення статті 43 Закону № 2262-XII визначають, що обчислення розміру пенсії особам з числа резервістів, які мають право на пенсію за цим Законом, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей здійснюється з розміру відповідних складових грошового забезпечення.
Зміст наведених приписів Закону № 1058-IV та Закону № 2262-XII свідчить, що за частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV індексація здійснюється лише тих пенсій, які обчислюються з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески. Зазначений показник враховується для пенсій, які обчислюються із заробітку, що визначається згідно Закону № 1058-IV (стаття 40 цього Закону).
Так, пенсії за статтею 43 Закону № 2262-XII обчислюються із середньомісячного заробітку (грошового забезпечення), що визначається в порядку, встановленому Законом № 1058-IV, лише для осіб із числа військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей відповідно до частини першої статті 43, на яку власне і міститься посилання у абзаці четвертому пункту 2 Порядку № 124.
Для інших осіб відповідно до статті 43 Закону № 2262-XII пенсії обчислюються із відповідних складових грошового забезпечення, а не із заробітку, визначеного в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Колегія суддів наголошує, що пенсія ОСОБА_1 за вислуги років обчислена саме із відповідних сум складових грошового забезпечення, а не із заробітку, визначеного в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно, приписи Порядку 124 та постанов Уряду № 251 та № 127 на позивача не поширюються.
Порядок № 124 прийнято не на виконання вимог статей 63, 34 Закону № 2262-XII, а на виконання частини другої статті 42 Закону № 1058-IV. Постанови Уряду № 251 та № 127 також не містять приписів щодо проведення індексації пенсій за вислугу років, відповідно до Закону № 2262-XII. 
Колегія суддів нагадує, що у 2017 році із об`єктів індексації грошових доходів були вилучені пенсії, призначені за «спеціальними» пенсійними програмами. Так, не проводилася індексація пенсій військовослужбовцям, держслужбовцям, науковцям та іншим категоріям пенсіонерів з 2014 року.
Редакція статті 64 Закону № 2262-XII у 2019-2021 роках, на яку посилається апелянт, передбачала, що призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-XII) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Однак ст. 2 Закону №1282-XII (в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017) вказує, що індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Зазначене законодавство, в спірний період, як вже було зазначено вище, не передбачало проведення індексації пенсійних виплат обчислених за Законом № 2262-XII із відповідних складових грошового забезпечення, а не із заробітку, визначеного в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Лише з 01 березня 2022 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» № 2040-IX від 15.02.2022, законодавець визначив дату щорічної індексації пенсій – 1 березня та передбачив можливість здійснювати щорічну індексацію пенсій військовослужбовцям, державним службовцям та іншим категоріям пенсіонерів на загальних умовах, що знайшло своє відображення, зокрема в ст. 64 Закону № 2262-XII.
Пунктом 2 постанови № 118 установлено, що з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Аналогічні приписи щодо здійснення індексації пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ, містяться в постановах Уряду № 168, № 185, № 209, що однак не є спірним.
Твердження апелянта про те, що постанови Уряду № 251 та № 127 не містять винятків щодо категорій осіб, які отримують пенсію згідно з Законом № 2262-ХІІ відхиляються колегією суддів, адже такі не відповідають дійсності, оскільки згадані постанови чітко передбачають, що перерахунок пенсій здійснюється згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, тобто перерахунку підлягають пенсії, обчислені: відповідно до Закону № 1058-IV; відповідно до статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” у розмірі відшкодування фактичних збитків; з урахуванням заробітку (грошового забезпечення), який визначено відповідно до частини першої статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Колегія суддів наголошує, що прийняття підзаконних нормативно-правових актів є компетенцією Кабінету Міністрів України.
Відповідно до пунктів 2, 3 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними; непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Згідно із положеннями частини третьої статті 6 цього Закону не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.
Зміст наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що обов`язковою ознакою дискримінації є встановлення обмеження (зменшення, звуження, позбавлення) права.
Затверджуючи Порядок 124, Уряд реалізовував положення частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, яка регулює питання підвищення пенсій для цілей забезпечення їх індексації шляхом збільшення показника, який враховуються при обчисленні пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Встановлення Урядом у своєму рішенні порядку реалізації законодавчих норм, спрямованих на врегулювання певних відносин щодо визначеного кола осіб, жодним чином не свідчить про дискримінацію всіх інших осіб чи безпідставність неврегулювання інших відносин саме у такому акті.
Закон не вимагає від Уряду врегульовувати механізм індексації всіх пенсій, призначених за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» єдиним нормативним актом, а тому це питання залишається на розсуд КМУ.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року в справі № 140/5734/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 10 червня 2026 року.