ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" липня 2026 р. Справа№ 910/16617/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Спаських Н.М.
суддів: Яценко О.В. 
Горбасенка П.В. 

при секретарі судового засідання Кузьменко А.М.,
за участі представників сторін згідно протоколу судового засідання від 02.07.2026, 
розглянувши у судовому засіданні матеріали апеляційної скарги від 18.05.2026 Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Солюшн" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2026 (повний текст рішення підписано 04.05.2026)
у справі № 910/16617/25 (суддя Пукас А.Ю.)
за позовом Берегівської окружної прокуратури (м. Берегове, Закарпатська обл.) в інтересах держави в особі Берегівської міської ради (м. Берегове, Закарпатська обл.)
до
1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Енерджі Солюшн" (м. Київ)
2) Управління освіти та культури Берегівської міської ради (м. Берегове, Закарпатська обл.)
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 86 839, 04 грн,
Керуючись статтями 74, 129, 269, 270, 276, 277, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:
Історія справи. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.
До Господарського суду міста Києва звернулася Берегівська окружна прокуратура (далі за текстом - Прокуратура, прокурор) в інтересах держави в особі Берегівської міської ради (далі за текстом - Міськрада, Позивач-1), з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Енерджі Солюшн» (далі за текстом - ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн», Відповідач-1) та Управління освіти та культури Берегівської міської ради (далі за текстом - Управління, Відповідач-2) в якому Позивач просить суд:
- визнати недійсними додаткові угоди до укладеного Управлінням та ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» договору про постачання електричної енергії споживачу № 30/11/22 від 30.11.2022 (процедура закупівлі: UA-2022-11-30-008512-а), а саме: 1) додаткову угоду № 6 від 13.09.2023; 2) додаткову угоду № 7 від 12.10.2023; 3) додаткову угоду № 8 від 02.11.2023; 4) додаткову угоду № 10 від 06.12.2023; 5) додаткову угоду № 11 від 20.12.2023;
- стягнути з ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» на користь Берегівської міської ради 86 839, 04 грн.
В обґрунтування заявлених вимог Прокурор стверджує, що укладені додаткові угоди суперечать вимогам пункту 2 частини 5 статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі", оскільки шляхом їх укладення збільшено ціну за товар більше ніж на 10 % та при відсутності доказів коливання ціни на ринку електричної енергії.
Так, Прокурор просить суд визнати недійсними додаткові угоди до Договору на підставі частини 1 статті 215 та статті 203 ЦК України, оскільки останні укладено всупереч закону та за відсутності поважних на те підстав.
За наслідком визнання недійсними додаткових угод Прокурор також просить стягнути на корисить позивача з Відповідача-1 кошти, які набуті Відповідачем-1 за такими додатковими угодами, тобто без належної на те правової підстави та утримуються ним в сумі 86 839, 04 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2026 у справі № 910/16617/25 позов Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Берегівської міської ради - задоволено.
Визнано недійсними додаткові угоди до укладеного між Управлінням освіти та культури Берегівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Енерджі Солюшн» договору про постачання електричної енергії споживачу №30/11/22 від 30.11.2022 (процедура закупівлі: UA-2022-11-30-008512-а), а саме: 1) додаткову угоду № 6 від 13.09.2023; 2) додаткову угоду № 7 від 12.10.2023; 3) додаткову угоду № 8 від 02.11.2023; 4) додаткову угоду № 10 від 06.12.2023; 5) додаткову угоду № 11 від 20.12.2023.
Стягнуто з ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» (код 42814997) на користь Берегівської міської ради (код 04053683) безпідставно збережені кошти - 86 839 грн 04 коп.
Стягнуто з ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» (код 42814997) на користь Закарпатської обласної прокуратури (код 02909967) судовий збір - 7 267 грн 20 коп.
Стягнуто з Управління освіти та культури Берегівської міської ради (код 42508252) на користь Закарпатської обласної прокуратури (код 02909967) судовий збір - 7 267 грн 20 коп.
Повернуто Закарпатській обласній прокуратурі (код 02909967) з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір - 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ СОЛЮШН», 18.05.2026 через систему «Електронний суд» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (зареєстровано в суді 19.05.2026), в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 15.04.2026 у справі № 910/16617/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Берегівської окружної прокуратури відмовити у повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував правову підставу зміни ціни за спірними додатковими угодами, застосувавши пункт другий частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підпункт 2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі - Особливості), тоді як зміна ціни фактично відбувалася на підставі підпункту 7 пункту 19 Особливостей, яким регулюється зміна ціни у зв`язку з коливанням середньозважених цін на електроенергію на ринку «на добу наперед» за умови встановлення відповідного порядку розрахунку в договорі. 
Апелянт також зазначає, що надані ним на підтвердження коливання ціни на ринку електричної енергії цінова довідка № 869/23 від 31.08.2023, видана Харківською торгово-промисловою палатою, та інформація з офіційного веб-сайту ДП «Оператор ринку», є належними, допустимими та достатніми доказами, оскільки правомірність використання довідок торгово-промислових палат для підтвердження коливання цін підтверджена постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2023 у справі № 916/944/22. 
Крім того, апелянт вважає необґрунтованим здійснений прокурором розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі 86 839,04 грн, зазначаючи, що прокурор, не маючи спеціальних повноважень та висновків компетентних контролюючих органів, самостійно дійшов висновку про неправомірність зміни ціни за даними вибіркового аналізу інформації з веб-порталу «PROZORRO», підмінивши функції органів державного фінансового контролю.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції також не встановив бюджетного походження стягнутих коштів та факту їх неправомірного використання, оскільки в матеріалах справи відсутні належні й допустимі докази на підтвердження джерела фінансування спірного договору за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому висновок суду про заподіяння шкоди інтересам держави, на переконання апелянта, є передчасним та таким, що суперечить вимогам статей 76- 86 ГПК України щодо оцінки доказів.
Окремим доводом апеляційної скарги є відсутність визначених законом підстав для представництва прокурором інтересів позивача. Апелянт посилається на Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 № 6-р(II)/2025 у справі № 3-28/2024(59/24), яким визнано неконституційними окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 ЗУ «Про прокуратуру» в частині, що надавала прокурору можливість здійснювати представництво інтересів держави у зв`язку з неналежним здійсненням захисту цих інтересів компетентним суб`єктом владних повноважень. Апелянт зазначає, що Управління освіти та культури Берегівської міської ради є безпосереднім учасником спірних правовідносин, унаслідок дій якого такі правовідносини виникли, а тому відсутні передбачені постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 умови для представництва прокурором інтересів держави в особі цього органу. Апелянт додатково посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, щодо обов`язку прокурора обґрунтовувати підстави представництва, а також на практику Європейського суду з прав людини щодо принципу рівності сторін (рішення у справах «Yvon v. France», «Niderost-Huber v. Switzerland», «Kress v. France»), якому, на думку апелянта, суперечить надання прокурору процесуальних переваг за відсутності законних підстав для представництва.

Позиції інших учасників справи.
Берегівська міська рада через систему «Електронний суд» 08.06.2026 подала до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2026 у справі № 910/16617/25, а апеляційну скаргу ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» відхилити як необґрунтовану.
Позивач зазначає, що метою регулювання, передбаченого частиною п`ятою статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. При цьому обмеження у 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від кількості підписаних додаткових угод. На підтвердження своєї позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, а також постанови Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21, від 13.07.2021 у справі № 927/550/20 та постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 і від 25.11.2025 у справі № 920/19/24.
Позивач стверджує, що внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди, кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження, а постачальник зобов`язаний обґрунтувати, чому підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за запропонованою на тендері ціною, та довести непрогнозованість такого підвищення. Крім того, позивач вказує, що суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик і має закладати ризики зміни ціни при формуванні тендерної пропозиції, а спірні додаткові угоди укладалися всупереч вимогам частини третьої статті 631 та частини третьої статті 632 ЦК України, оскільки нові ціни застосовувалися до електричної енергії, яка вже була передана у власність споживача та спожита ним.
Стосовно доводів апеляційної скарги про непроведення Державною аудиторською службою України моніторингу спірної закупівлі позивач зазначає, що у зв`язку із закінченням строку дії договору на момент виявлення порушення, підстави для проведення такого моніторингу були відсутні, а у випадках, коли орган державного фінансового контролю не здійснював фінансовий контроль і не виявив порушень, право на звернення до суду в нього не виникає, з посиланням на постанову Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 912/898/18 та постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 824/753/16-а. Позивач також посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, згідно з якою орган місцевого самоврядування, що фінансує і контролює діяльність комунального закладу та зобов`язаний контролювати законність і ефективність використання ним бюджетних коштів, є особою, уповноваженою на вжиття заходів щодо захисту інтересів територіальної громади, а також на висновок про те, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі всіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави, - належним є звернення в особі хоча б одного з них.
09.06.2026 Берегівська окружна прокуратура через систему "Електронний суд" подала до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» відмовити.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, прокурор зазначає, що висновки суду першої інстанції відповідають усталеній судовій практиці, зокрема правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, згідно з якою ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Прокурор також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 25.11.2025 у справі № 920/19/24, якою підтверджено відсутність підстав для відступу від зазначеного висновку, та на послідовну практику Верховного Суду у справах № 927/568/21, № 927/636/21, № 927/515/21, № 927/563/20.
Прокурор вказує, що внаслідок укладення додаткової угоди № 6 від 13.09.2023 ціну за одиницю товару порівняно з ціною основного договору від 30.11.2022 збільшено на 23,43 %, що перевищує встановлений законом 10%й ліміт, а загалом за спірними додатковими угодами № 6, № 7, № 8, № 10 та № 11 ціну товару збільшено на 30,8 % відносно первісної редакції основного договору за одночасного зменшення фактичних обсягів постачання електричної енергії. 
Щодо доводів апелянта стосовно підпунктів 2 та 7 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель, прокурор посилається на постанову Верховного Суду від 28.08.2024 у справі № 918/694/23, відповідно до якої зміст зазначених Особливостей лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення, передбаченого цією нормою.
Щодо права прокурора на звернення до суду в інтересах Берегівської міської ради прокурор, посилаючись на статті 142, 143 Конституції України, статті 6, 16, 60, 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтю 327 ЦК України та положення Бюджетного кодексу України щодо принципів цільового та ефективного використання бюджетних коштів, зазначає, що Управління освіти та культури Берегівської міської ради є структурним підрозділом Берегівської міської ради, підзвітним і підконтрольним раді, яка є розпорядником коштів бюджету територіальної громади, що обумовлює наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в особі міської ради.
Управління освіти та культури Берегівської міської ради правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини третьої статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заявлені у справі клопотання та результати їх розгляду.
01.07.2026 представником відповідача ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» через систему «Електронний суд» подано заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 02.07.2026 на 10 год. 40 хв. В обґрунтування заяви апелянт зазначає, що мав намір забезпечити особисту участь представника у судовому засіданні, у зв`язку з чим заява про участь у режимі відеоконференції завчасно не подавалася, однак з об`єктивних обставин, що виникли безпосередньо перед початком судового засідання та не могли бути завчасно передбачені, забезпечити особисту явку представника не виявилося можливим, а процесуальний строк для подання заяви про участь у режимі відеоконференції на час звернення вже сплинув. Заявник посилається на статтю 59 Конституції України щодо права на професійну правничу допомогу, частини другу та п`яту статті 13 ГПК України щодо рівності прав учасників справи та обов`язку суду сприяти реалізації ними процесуальних прав, зазначаючи, що розгляд справи за відсутності його представника позбавить заявника можливості реалізувати право на правову допомогу та надати пояснення щодо доводів апеляційної скарги.
Розглянувши зазначену заяву та врахувавши заперечення проти неї від прокурора, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, заявник обізнаний з датою та часом судового засідання, призначеного ухвалою суду від 25.05.2026, однак у передбачений процесуальним законом строк не скористався правом на подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
При цьому заявник не навів та не підтвердив належними доказами наявність об`єктивних обставин, що унеможливили особисту участь представника у засіданні, так і завчасне подання відповідної заяви про участь у режимі відеоконференції. 
З огляду на викладене та невизнання явки учасників в засідання обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку, що заява ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» про відкладення судового засідання задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим протокольною ухвалою суду від 02.07.2026 у її задоволенні відмовлено.
Також 25.06.2026 представником відповідача ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» через систему «Електронний суд» подано клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі № 910/16617/25 до часу ухвалення Конституційним Судом України остаточного рішення та набрання ним чинності у справі за конституційною скаргою ТОВ «Укр Газ Ресурс» щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» від 25 грудня 2015 року № 922-VIII.
В обґрунтування клопотання апелянт зазначає, що Першою колегією суддів Другого сенату Конституційного Суду України ухвалою від 06.05.2026 № 102-l(II)/2026 відкрито конституційне провадження за конституційною скаргою ТОВ «Укр Газ Ресурс» щодо перевірки на відповідність Конституції України пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», яким встановлено можливість зміни істотних умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків. Апелянт вважає, що оскільки саме зазначена норма покладена в основу рішення суду першої інстанції та є матеріально-правовою підставою позовних вимог, розгляд справи до вирішення питання про її конституційність може призвести до ухвалення судового рішення, яке в подальшому потребуватиме перегляду. З цих підстав апелянт посилається на пункт 5 частини першої статті 227 ГПК України, відповідно до якого суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження.
Берегівська окружна прокуратура подала заперечення від 01.07.2026 на дане клопотання, в яких зазначила про його необґрунтованість. Прокурор наголошує, що норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» є чинною, а порядок її застосування неодноразово досліджувався Верховним Судом, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 та постанові Верховного Суду від 09.04.2026 у справі № 914/1671/24. Прокурор також звертає увагу, що правовідносини у справі № 910/16617/25 виникли та позовну заяву подано в період чинності оспорюваної норми, а сам факт відкриття конституційного провадження не свідчить про об`єктивну неможливість розгляду справи, оскільки зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, що є предметом судового розгляду. Додатково прокурор посилається на постанову Верховного Суду від 12.05.2026 у справі № 924/560/24, в якій вирішено аналогічне клопотання, мотивоване відкриттям конституційного провадження за скаргою того самого суб`єкта.
Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; при цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Колегія суддів зазначає, що встановлені у цій справі обставини та наявні у матеріалах справи докази дозволяють суду апеляційної інстанції належним чином оцінити доводи апеляційної скарги щодо застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому об`єктивна неможливість розгляду справи № 910/16617/25 до вирішення Конституційним Судом України питання про конституційність пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» відсутня.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічні положення закріплено у статті 91 ЗУ «Про Конституційний Суд України». Відтак, оспорювана норма на момент виникнення спірних правовідносин, на час звернення прокурора з позовом та ухвалення оскаржуваного рішення, була чинною (як і на даний час), а сам факт відкриття конституційного провадження за скаргою іншої особи не породжує презумпції неконституційності зазначеного положення та не є перешкодою для розгляду справи по суті.
Крім того, згідно п.1) ч. 1 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане. 
Це сприяє дотриманню прав учасників спорів, а не створює проблему необхідності перегляду судового рішення, якої хоче уникнути апелянт за рахунок зупинення провадження у справі. 
Отже за результатами вирішення Конституційним Судом справи № 102-l(II)/2026 та в залежності від результату, кожна сторона спору може скористатися своїм правом на перегляд рішення судів у даній справі № 910/16617/25. 
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що клопотання ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» про зупинення апеляційного провадження у справі № 910/16617/25 задоволенню не підлягає.
Явка представників сторін.
В засідання на розгляд апеляційної скарги з`явився лише прокурор, який просив апеляційну скаргу Відповідача-1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 15.04.2026 у справі № 910/16617/25 залишити без змін.
Решта учасників справи, які належним чином були повідомлені про час і дату проведення засідання у власні електронні кабінети, на розгляд апеляційної скарги своїх представників не направили. 
При цьому позивач направив власний відзив від 08.06.2026 на апеляційну скаргу відповідача та підтримує позицію прокурора у спорі і просить апеляційну скаргу відповідача відхилити. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені апеляційним господарським судом.
Учасниками справи не заперечено, що 30.11.2022 між Управлінням освіти та культури Берегівської міської ради (Споживач) та ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» (Постачальник) укладено договір № 30/11/22 про постачання електричної енергії споживачу (далі за текстом - Договір), відповідно до пункту 2.1 якого Постачальник зобов`язується постачати Споживачу у 2023 електричну енергію, код 09310000-5-Електрична енергія за ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник», а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити електричну енергію на умовах цього Договору.
Відповідно до пункту 5.1 Договору вартість електричної енергії становить 1 437 500 грн, крім того ПДВ -287 500 грн, разом з ПДВ - 1 725 000 грн.
Ціна за 1 кВт. год електричної енергії становить 3,83 грн без ПДВ, ПДВ 0,77 грн, разом з ПДВ 4,60 грн.
Пунктом 5.2 Договору визначено, що до загальної вартості договору включено витрати на послуги з передачі електричної енергії за регульованими тарифами. На дату підписання Договору регульований тариф на передачу електричної енергії, затверджений у встановленому порядку, становить 0,34564 без ПДВ за 1 кВт/год.
Пунктом 14.1 Договору визначено, що договір набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2023 включно, а в частині розрахунків діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.
Істотні умови договору відповідно до пункту 14.5 Договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених пунктом 19 Постанови КМУ № 1178 від 12.10.2022 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», зокрема: 
- зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача (підпункт 14.5.1 пункту 14.5 Договору);
- погодження зміни ціни за одиницю товару в Договорі у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної у Договору на момент його укладення (підпункт 14.5.2 пункту 14.5 Договору);
- при першій зміні ціни приймається інформація про середньозважену ціну РДН в декаду аукціону (якщо торги проведені за участі більше одного учасника) чи розкриття пропозицій (якщо торги проведені за участі одного учасника) чи момент укладання договору (якщо договір укладено без торгів). Споживач залишає за собою право відмовити у підвищенні ціни на електричну енергію у разі необґрунтованого та безпідставного його ініціювання з боку Постачальника (підпункт 14.5.2 пункту 14.5 Договору).
Договір набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2023 включно, а в частині розрахунків -- до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 14.1 Договору).
В подальшому між сторонами укладено ряд додаткових угод, по яких збільшено ціну за одиницю товару на підставі пункту 2 частини 5 статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі» внаслідок чого змінено ціну за одиницю товару в сторону збільшення.
Звертаючись до суду з даним позовом Прокурор стверджує, що укладені до Договору спірні додаткові угоди № 6 від 13.09.2023; № 7 від 12.10.2023; № 8 від 02.11.2023; № 10 від 06.12.2023; № 11 від 20.12.2023 є недійсними оскільки суперечать пункту 2 частини 5 статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі».
З матеріалів справи вбачається наступне.
ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» звернулось до Управління з листом вих. № 02-04/1/0907-1 від 07.09.2023 щодо необхідності підвищення ціни на електроенергію в стороною збільшення. На підтвердження коливання ціни на ринку електричної енергії постачальником надано цінову довідку № 869/23 від 31.08.2023 Харківської торгово-промислової палати, в якій зазначено середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за липень 2023 - 3 669, 87 грн М/Вт.год та за серпень 2023 - 4 162, 23грн М/Вт.год, відсоток коливання - 13,42%.
Також долучено дані з сайту ДП «Оператор ринку https://www.oree.com.ua/ за період 01.07.2023 по 31.07.2023, 01.08.2023 по 31.08.2023.
Додатковою угодою № 6 від 13.09.2023 ціну 1 кВт.год електричної енергії збільшено до 5, 67797 грн (з ПДВ).
Ціну за одиницю товару у порівнянні з ціною Договору збільшено на 23,43 % від закупівельної ціни.
Додатковою угодою № 7 від 12.10.2023 ціну 1 кВт.год електричної енергії збільшено до 5, 365404 грн (з ПДВ). На підтвердження факту коливання ціни на ринку електричної енергії Постачальником не надано жодних підтверджуючих документів, які стали підставою для укладення додаткової угоди та підняття ціни електричної енергії.
Ціну за одиницю товару у порівнянні з ціною Договору збільшено на 16, 63 % від закупівельної ціни.
ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» звернулося до Управління з листом вих. № 02-04/1/1001-1 від 01.10.2023 щодо необхідності підвищення ціни на електричну енергію огляду на наявність коливання цін на ринку електричної енергії. На підтвердження коливання ціни на ринку електричної енергії постачальником надано показники РДН та ВДР за вересень 2023, жовтень 2023 із сайту ДП «Оператор ринку» https://www.oree.com.ua/.
Додатковою угодою № 8 від 02.11.2023 ціну 1 кВт.год електричної енергії збільшено до 5, 5596 грн (з ПДВ).
Ціну за одиницю товару у порівнянні з ціною Договору збільшено на 20,8 % від закупівельної ціни.
ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» звернулося до Управління з листом № 02-04/1/1101-1 від 01.11.2023 щодо необхідності підвищення ціни на електричну енергію з огляду на наявність коливання цін на ринку електричної енергії. На підтвердження коливання ціни на ринку електричної енергії постачальником надано показники РДН та ВДР за жовтень 2023, листопад 2023 із сайту ДП «Оператор ринку» https://www.oree.com.ua/.
Додатковою угодою № 10 від 06.12.2023 ціну 1 кВт.год електричної енергії збільшено до 5,9173 грн (з ПДВ).
Ціну за одиницю товару у порівнянні з ціною Договору збільшено на 28,6 % від закупівельної ціни.
ТОВ «Трейд Енерджі Солюшн» звернулося до Управління з листом № 02-04/1/1219-4 від 19.12.2023 щодо необхідності підвищення ціни на електричну енергію з огляду на наявність коливання цін на ринку електричної енергії. На підтвердження коливання ціни на ринку електричної енергії постачальником надано показники РДН та ВДР за листопад 2023, за грудень 2023 із сайту ДП «Оператор ринку» https://www.oree.com.ua/.
Додатковою угодою № 11 від 20.12.2023 ціну 1 кВт.год електричної енергії збільшено до 6,01711 грн (з ПДВ).
Ціну за одиницю товару у порівнянні з ціною Договору збільшено на 30,8 % від закупівельної ціни.
У період дії Договору постачання електричної енергії відбувалось за ціною, а саме:
у січні 2023 згідно Акта купівлі-продажу електричної енергії № 76 від 13.01.2023 поставлено 171 кВт за ціною 2,981022 грн на суму 611,70 грн, оплаченого Управлінням платіжним дорученням № 40 від 17.01.2023 на суму 611, 70 грн;
у січні 2023 згідно Акта купівлі-продажу електричної енергії № 91 від 31.01.2023 поставлено 35 432,00 кВт за ціною кВт за ціною 3,867973 грн на суму 164 460,02 грн, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 180 від 13.02.2023, № 177 від 13.02.2023, № 179 від 13.02.2023 та № 178 від 13.02.2023 на суму 164 460, 02 грн;
у лютому 2023 поставлено 35 923 кВт*год за ціною 3,867973 грн на суму 166 739,03 грн з ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу № 113 від 09.03.2023, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 335 від 13.03.2023, № 331 від 13.03.2023, № 334 від 13.03.2023, № 336 від 13.03.2023 на суму 166 739, 03 грн;
у березні 2023 поставлено 30 861 кВт*год за ціною 3,867973 грн на суму 143 243,41 грн з ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу № 147 від 14.04.2023, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 478 від 18.04.2023, № 468 від 18.04.2023, № 476 від 18.04.2023, № 482 від 18.04.2023, № 475 від 18.04.2023 на суму 143 243, 41 грн;
у квітні 2023 поставлено 24 173 кВт*год за ціною 3,917943 грн на суму 113 650,13 грн з ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу № 174 від 12.05.2023, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 614 від 15.05.2023, № 612 від 15.05.2023, № 613 від 15.05.2023 на суму 113 650, 13 грн;
у травні 2023 поставлено 15 314 кВт*год за ціною 3,917943 грн на суму 71 999,26 грн з ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу № 203 від 12.06.2023, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 756 від 14.06.2023, № 755 від 14.06.2023 на суму 71 999, 26 грн;
у червні 2023 поставлено 14 216 кВт*год за ціною 3,917943 грн на суму 66 836,98 грн з ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу № 234 від 30.06.2023, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 891 від 14.07.2023, № 888 від 14.07.2023, № 893 від 14.07.2023, № 894 від 14.07.2023 на суму 66 836, 98 грн;
у липні 2023 поставлено 7528 кВт*год за ціною 4,229310 грн на суму 38 205,90 грн з ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу № 268 від 14.08.2023, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 1131 від 21.08.2023;
у серпні 2023 поставлено 6393 кВт*год за ціною 4,731641667 грн на суму 36 299,27 грн з ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу № 298 від 14.09.2023, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 2069 від 18.09.2023, № 2063 від 18.09.2023, № 2067 від 18.09.2023, № 2066 від 18.09.2023, на суму 36 299, 27 грн;
у вересні 2023 поставлено 22565 кВт*год за ціною 4,47117 грн на суму 121 070,34 грн з ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу № 327 від 12.10.2023, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 2211 від 13.10.2023, № 2210 від 13.10.2023, № 2207 від 13.10.2023 на суму 121 070, 34 грн;
у жовтні 2023 поставлено 21 436,00000 кВт*год за ціною 4,633 грн на суму 119 175,59 грн з ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу № 01623101 від 13.11.2023, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 2358 від 14.11.2023, № 2359 від 14.11.2023, № 2352 від 14.11.2023, № 2356 від 14.11.2023, № 2342 від 14.11.2023, № 2346 від 14.11.2023, № 2355 від 14.11.2023 на суму 119 175, 59 грн;
у листопаді 2023 поставлено 35 094,00000 кВт*год за ціною 4,9311 грн на суму 207 662,42 грн з ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу № 0162311 від 06.12.2023, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 2496 від 07.12.2023, № 2490 від 07.12.2023, № 2510 від 07.12.2023 на суму 207 662, 42 грн;
у грудні 2023 поставлено 38 749,00000 кВт*год за ціною 5,01426 грн на суму 233 157,07 грн з ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу № 01623121 від 21.12.2023, оплаченого Управлінням платіжним дорученням: № 2622 від 21.12.2023, № 2623 від 21.12.2023 , № 2626 від 21.12.2023, № 2627 від 21.12.2023, № 2624 від 21.12.2023, № 2625 від 21.12.2023 на суму 233 157, 07 грн.
В загальному Відповідачем - 1 сплачено Відповідачу - 2 за Договором 1 483 111,12 грн за поставлених 287 855 кВт/год електричної енергії.
Прокурор стверджує, що оскаржувані ним додаткові угоди до Договору укладені з порушенням норм пункту 2 частини 5 статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі», а саме безпідставно збільшено вартість одиниці предмету закупівлі понад допустимі обмеження, що призвело до безпідставного витрачання бюджетних коштів в розмірі 86 839, 04 грн, які підлягають стягненню на підставі статті 1212 ЦК України.
Заперечуючи щодо заявленого позову, Відповідачі - 1 та 2 в суді першої інстанції стверджували, що такі додаткові угоди відповідають вимогам чинного на час їх укладання законодавству, оскільки укладалися добровільно сторонами та з урахуванням підпункту 7 пункту 19 Особливостей та пункту 2 частини 5 статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі».
Позиція суду апеляційної інстанції. Норми права які підлягають застосуванню.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правовідносини сторін щодо зміни ціни Договору про постачання електричної енергії № 30/11/22 від 30.11.2022 регулюються пунктом 2 частини п`ятої статті 41 ЗУ "Про публічні закупівлі" (далі - Закон № 922-VIII), яким встановлено виключний перелік підстав зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку за умови, що загальна сума договору не зростає. Відповідно до сталої правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 та підтриманої у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, ціна за одиницю товару під час дії договору про закупівлю у жодному разі не може бути збільшена більш ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та періодичності внесення відповідних змін.
Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Щодо доводів апелянта про неправильне застосування до спірних правовідносин пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, оскільки у даній справі зміна ціни за спірними додатковими угодами відбувалась на підставі підпункту 7 пункту 19 Особливостей, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.
Підпункт 7 пункту 19 Особливостей є нормою підзаконного нормативно-правового акту, який лише деталізує механізм підтвердження факту коливання ціни для цілей застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, і не може встановлювати інший, ніж передбачений законом, алгоритм граничного відсоткового збільшення ціни. Установлений законом 10-% поріг є імперативним та застосовується до будь-якого механізму ціноутворення, у тому числі формульного, незалежно від того, яким підпунктом пункту 19 Особливостей сторони обґрунтовували зміну ціни. Відповідно, посилання апелянта на конкуренцію підпунктів 2 та 7 пункту 19 Особливостей та на пріоритет спеціальної норми над загальною не спростовує правильності застосування судом першої інстанції зазначеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/2321/22 у постанові від 24.01.2024 та підтриманої у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24.
Щодо недійсності спірних додаткових угод.
Згідно частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Як встановлено судом вище, за результатами проведення оголошеної процедури закупівлі переможцем визнано Відповідача-1 з остаточною пропозицією за результатами аукціону ціни предмета закупівлі - 4,60 грн з ПДВ за одиницю товару (1 кВт електричної енергії), з яким і укладено Договір.
Додатковими угодами до Договору: № 6 від 13.09.2023; №7 від 12.10.2023; № 8 від 02.11.2023; № 10 від 06.12.2023; № 11 від 20.12.2023 вартість електричної енергії збільшено з 4,60 грн до 6,01711 грн за 1 кВт.год., що призвело до значного підвищення ціни договору, а саме на 30,8 % від ціни, визначеної первісною редакцією Договору та із фактичним зменшенням обсягів постачання товару з 375 000 кВт/год до 287 855 кВт/год.
Апеляційним господарським судом враховано, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, від 11.05.2023 у справі № 910/17520/21).
Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору. При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які подальше виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Під коливанням ціни необхідно розуміти стійку зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення.І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність стійкого коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Законом № 922-VIII не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, а внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 916/747/24).
Спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, лише яких законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.
Під час оцінки доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.
Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту стійкого коливання ціни на товар (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 926/3244/22).
Як правильно встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, документальним обґрунтуванням зміни ціни електроенергії в бік збільшення до 5,67797 грн (з ПДВ) та підставою для укладання додаткової угоди № 6 від 13.09.2023 стала цінова довідка № 869/23 від 31.08.2023 Харківської торгово-промислової палати, в якій зазначено середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за липень 2023 - 3 669, 87 грн М/Вт.год та за серпень 2023 - 4 162, 23грн М/Вт.год, відсоток коливання - 13,42 %.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що така довідка не відображає динаміку цін, оскільки в ній зазначено середньозважені крайні ціни за одиницю товару, тобто відсутні докази наявності динаміки коливання ціни у бік збільшення чи то зменшення як таких. При цьому, така довідка не містить аналізу повного періоду, зокрема з моменту дії попередньої додаткової угоди (№ 4 від 12.06.2023).
Апелянт наполягає на тому, що зазначена довідка та інформація ДП "Оператор ринку" є належним і достатнім доказом коливання ціни, посилаючись на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2023 у справі № 916/944/22. 
Однак колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком апелянта, оскільки наведена постанова стосується кола суб`єктів, уповноважених надавати інформацію про ринкові ціни, а не змісту й достатності самого документа для підтвердження факту коливання; питання належності джерела інформації не тотожне питанню достатності наведених у ньому відомостей для доведення динаміки ціни за відповідний період. Обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що за даними ДП "Оператор ринку" за період з дати укладення додаткової угоди № 4 до дати укладення додаткової угоди № 6 коливання ціни становило лише 3,9 %, тоді як ціну за одиницю товару збільшено на 11,8 % відносно попередньої угоди, що виключає пропорційність збільшення ціни фактичному коливанню ринку.
З огляду на зазначене вище, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що додаткова угода № 6 від 13.09.2023 укладена без належних на те правових підстав та з перевищенням максимального ліміту у 10%, що не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, в силу чого така угода підлягає визнанню судом недійсною.
Що стосується підстав укладання решти додаткових угод, які входять до предмету дослідження у даній справі, судом враховано, що надані Постачальником дані з сайту ДП «Оператор ринку» https://www.oree.com.ua/ помісячно фіксують актуальну станом на дату запиту ціну товару однак знову ж таки не містять коливання цін, як в бік збільшення, так і в бік зменшення.
Крім того, визнання недійсною додаткової угоди № 6 від 13.09.2023 до Договору (на підставі якої в подальшому знову змінювалась ціна товару за Договором) нівелює правомірність укладання додаткових угод № 7 від 12.10.2023; № 8 від 02.11.2023; № 10 від 06.12.2023; № 11 від 20.12.2023, які, орієнтуючись на умови додаткової угоди № 6 по зміненій ціні, також суперечать вимогам чинного законодавства щодо ліміту ціни при її збільшенні за правилами ЗУ "Про публічні закупівлі". 
Недійсний правочин не може породжувати правових наслідків як таких, в силу чого відповідна підстава для оплати електроенергії за встановленою у всіх спірних додаткових угодах ціною відпала, а тому грошові кошти, на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України, у заявленому до стягнення розмірі мають бути повернуті розпоряднику цих коштів.
Враховуючи надані Відповідачем-2 обґрунтування законності додаткових угод, які визнано судом недійсним, суд зазначає, що Особливості встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом № 922-VІІІ, із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, однак жодним чином не нівелюють визначений пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII допустимий відсоток збільшення ціни.
Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.04.2026 у справі № 924/698/23.
Судом перевірено наданий Прокурором розрахунок заявленої до стягнення суми переплати за електроенергію та встановлено, що останній є вірним із урахуванням здійснених судом вище висновків та проведеного перерахунку, з огляду на чинні на момент виставлення Актів купівлі-продажу електричної енергії тарифи.
При цьому, здійснений Прокурором розрахунок не заперечувався та не був спростованим Відповідачами у суді першої інстанції.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 Цивільного кодексу України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто, в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого без правової підстави, передбаченої законом, іншими правовими актами чи правочином.
При цьому Верховний Суд неодноразово зазначав, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст.1212 ЦК можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18).
Відповідно до частини 1 статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
В силу зазначеного, вимога Прокурора про стягнення 86 839, 04 грн. за наслідками визнання недійсними спірних додаткових угод до Договору № 30/11/22 про постачання електричної енергії від 30.11.2022, які фактично безпідставно отримані Відповідачем - 1 (правова підстава відпала), є обґрунтованою.
Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи апелянта проти правильності розрахунку безпідставно отриманих коштів здійсненого судом першої інстанції з посиланням лише на непроведення заходів державного фінансового контролю за спірною закупівлею, вважаючи це доказом відсутності підстав для стягнення. Колегія суддів зауважує, що відсутність проведеної перевірки контролюючим органом не спростовує правильності встановленого судом факту неправомірного збільшення ціни за одиницю товару по договору та перевіреного розрахунку ціни позову. 
Щодо доводів апелянта про недоведеність бюджетного походження спірних коштів колегія суддів зазначає наступне: 
Згідно умов п. 5.6. Договору оплата по даному договору здійснюється за рахунок бюджетних коштів. 
Наявними у справі копіями платіжних інструкцій підтверджено, що Відповідач-2 сплачував за електроенергію Відповідачу1 з рахунків у Державній казначейській службі України. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що Відповідач1 згідно Положення про Управління освіти та культури Берегівської міської ради, затвердженого рішенням 47 сесії 8 скликання Берегівської міської ради від 14.02.2025 № 3285, є структурним підрозділом Берегівської міської ради, є їй підзвітний та підконтрольний, фінансується за рахунок коштів бюджету Берегівської територіальної громади. Видатки на утримання Управління встановлюються Берегівською міською радою (пункти 1.1 та 1.3 Положення).
Отже всі спірні кошти, які Відповідач2 сплачував Відповідачу1 за електроенергію за спірними додатковими угодами, які визнано недійсними, мають бути повернуті саме розпоряднику і власнику цих коштів - Берегівській міській раді. 
Спірні кошти не стають при цьому власністю Управління освіти та культури Берегівської міської ради, навіть якщо підлягаю поверненню за правилами ст. 1212 ЦК України у виниклому спорі. 
Тому позивача у спорі визначено вірно. 
Правова природа зобов`язання з безпідставного збереження майна за статтею 1212 ЦК України не обумовлена виключно джерелом фінансування платежу - юридичне значення має сам факт відсутності правової підстави для набуття (збереження) коштів Відповідачем-1, який в цій справі встановлено. 
Обставина фінансування Договору за рахунок коштів місцевого бюджету територіальної громади має значення для вирішення питання про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави, а не для вірності кваліфікації спірних правовідносин за статтею 1212 ЦК України, а тому відповідні заперечення апелянта не спростовують правильності висновку суду першої інстанції по суті спору.
Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у Прокурора підстав для звернення до суду в інтересах держави в особі Берегівської міської ради. За доказами у справі вірно встановлено, що Управління освіти та культури Берегівської міської ради є структурним підрозділом Позивача-1, стороною спірних додаткових угод та безпосереднім учасником спірних правовідносин, а тому не може вважатися належним органом, уповноваженим на самостійний захист порушених інтересів держави в цьому спорі. В даних конкретних відносинах прокурор фактично оспорює правомірність в т.ч. дій Управління освіти та культури позивача. 
Матеріалами справи підтверджено, що Прокуратура у порядку статті 23 ЗУ "Про прокуратуру" належно зверталася із запитами до Управління та до Берегівської міської ради, які підтвердили невжиття ними будь-яких заходів представницького характеру щодо повернення надмірно сплачених коштів, і це є достатнім підтвердженням нездійснення захисту інтересів держави уповноваженим суб`єктом та підставою для звернення прокурора до суду.
Апелянт також посилається на неконституційність підстав представництва прокурором інтересів держави з огляду на Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 03.12.2025 № 6-р(II)/2025. Колегія суддів відхиляє цей довід, оскільки визнані неконституційними приписи абзацу першого частини третьої статті 23 ЗУ "Про прокуратуру" втрачають чинність лише з 01.01.2027. Відповідно до пункту 4 резолютивної частини зазначеного Рішення воно не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави, які виникли під час чинності цих приписів та продовжують існувати після втрати ними чинності. Оскільки звернення Прокурора до суду відбулося до набрання чинності відповідними змінами, застосовані судом першої інстанції норми чинного на момент звернення законодавства є правильними, а посилання апелянта на неконституційність підстав представництва - передчасними.
Висновки суду апеляційної інстанції
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, з огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку, заперечення Відповідача1 не спростовують висновки суду, рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2026 у справі № 910/16617/25 відповідає нормам процесуального та матеріального права, сталій судовій практиці у аналогічних спорах, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 74, 129, 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу від 18.05.2026 Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ЕНЕРДЖІ СОЛЮШН» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2026 у справі № 910/16617/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2026 у справі № 910/16617/25 - залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника. 
4. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.07.2026. 

Головуючий суддя Н.М. Спаських 

Судді О.В. Яценко

П.В. Горбасенко