ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2026 р. Справа № 911/2380/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сибіги О.М.
суддів: Тищенко О.В. 
Гончарова С.А. 

секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 14.05.2026
Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр"
на рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2025
повний текст рішення складено 19.11.2025
та матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна"
на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2025
у справі № 911/2380/25 (суддя Антонова В.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" 
про стягнення 3 034 344,58 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" про стягнення 3 034 344, 58 грн, з них: штрафу - 1 135 860,66 грн, збитків - 1 897 548,17 грн та 3% річних - 935,78 грн.
Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № К2407-0447 від 11.09.2023 в частині повної та своєчасної поставки товару.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2380/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
21.10.2025 Господарським судом Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст судового рішення та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Київської області від 11.11.2025 у справі № 911/2380/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" 1 897 548,14 грн збитків, 113 586,07 грн штрафу, 779,81 грн 3% річних та 45 512,83 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині повної та своєчасної поставки товару за договором № К2407-0447 від 11.09.2023, що є підставою для покладення на нього обов`язку сплатити штраф у розмірі 1 135 860,66 грн. та 3% річних у розмірі 779,81 грн. При цьому, скориставшись наданим ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України правом, суд першої інстанції зменшив на 90% розмір штрафу до 113 586,07 грн. Крім того, у зв`язку з непоставкою відповідачем товару за договором № К2407-0447 від 11.09.2023 позивачу завдано збитків в розмірі 1 897 548,14 грн у зв`язку з придбанням аналогічного товару у третіх осіб, тому на підставі п. 7.4.1. договору відповідач зобов`язаний відшкодувати понесені збитки в розмірі 1 897 548,14 грн, що становить різницю між ціною товару за договором і ціною товару, придбаного у третіх осіб.

Короткий зміст додаткового рішення та мотиви його прийняття
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 20.11.2025 у справі № 911/2380/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" 19 998,97 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволені іншої частини заяви відмовлено.
В обґрунтування прийнятого додаткового рішення судом першої інстанції зазначено, що витрати на правову допомогу в сумі 199 117, 92 грн є завищеними та неспівмірними із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, враховуючи предмет позову, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є обґрунтованими в розмірі 20 000,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 19 998,97 грн

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" та узагальнення її доводів
Не погодившись з рішенням Господарського суду Київської області від 11.11.2025 у справі № 911/2380/25, 10.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2025 та ухвалити нове, в яким позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків зменшити до розміру 189 754,81 грн. В іншій частині рішення залишити без змін. Одночасно, в тексті апеляційної скарги скаржником також заявлено клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2025 у справі № 911/2380/25.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення судом першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що (1) розмір заявлених збитків в сумі 1 897 548,14 грн. є несправедливим, оскільки невиправдано обтяжує фінансовий стан відповідача; (2) відповідачем не допущено тривалого порушення зобов`язань за договором; (3) позивачем не доведено понесення збитків у зв`язку з непоставленням товару за договором та їх розміру; (4) умови договору ставлять у невигідне становище відповідача, який не отримував будь-яких авансових платежів від позивача; (5) покладення надмірного фінансового тягаря на відповідача може призвести до погіршення матеріального становища товариства, наслідком чого стане його неплатоспроможність; (6) відповідач не виконав договірні зобов`язання щодо поставки товару через знищення урожаю 2024 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" та узагальнення її доводів
Не погодившись з додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 20.11.2025 у справі № 911/2380/25, 10.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2025 у справі № 911/2380/25 та ухвалити нове, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" судові витрати на правничу допомогу у розмірі 199 117,92 грн.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу відповідає критеріям розумності, необхідності, співрозмірності та справедливості. Крім того скаржник наголошує, що за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу суд першої інстанції не мав права самостійно їх зменшувати. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" у справі № 911/2380/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (складу суду) від 15.12.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2025 у справі № 911/2380/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали господарської справи № 911/2380/25.
24.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/2380/25.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" на рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2025 у справі № 911/2380/25 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2025 у справі № 911/2380/25 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги. 
24.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги.
27.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2025 у справі № 911/2380/25, відкрито апеляційне провадження у справі № 911/2380/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" на рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2025 та апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2025. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" на рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2025 та апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2025 у справі № 911/2380/25 об`єднано в одне апеляційне провадження та призначено судове засідання на 23.04.2026.
11.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що укладаючи договір поставки, відповідач як учасник господарських відносин мав усвідомлювати, оцінювати та прийняти для себе ризики, пов`язані з виконанням взятих на себе за договором зобов`язань, у тому числі ризики покладення на нього відповідальності за невиконання зобов`язань з поставки товару у вигляді стягнення збитків.
В судовому засіданні 23.04.2026 оголошувалась перерва до 14.05.2026. 
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" слід залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2025 у справі № 911/2380/25 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" слід задовольнити частково, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2025 у справі № 911/2380/25 змінити в мотивувальній та резолютивній частинах щодо присудженої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно було встановлено Господарським судом Київської області та перевірено судом апеляційної інстанції, 15.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" (надалі - відповідач, постачальник) укладено договір поставки № К2407-0447 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити й передати, а покупець зобов`язується оплатити й прийняти від постачальника сільськогосподарську продукцію - кукурудзу 3-го класу (товар), код товару згідно з УКТ ЗЕД - 1005, насипом відповідно до умов дійсного договору.
Згідно з п. 3.1. договору кількість товару - 603,860 метричних тонн +/- за вибором постачальника (згідно даних отриманих при зважуванні товару під час вивантаження у пункті призначення). Вага є остаточною згідно з даними, отриманими при зважуванні товару під час вивантаження в пункті призначення.
Ціна товару за дійсним договором за 1 метричну тонну становить 6270,00 грн.
За умовами п. 5.2. договору товар повинен бути поставлений автомобільним транспортом у період з 15.07.2024 по 30.11.2024. Датою поставки є дата приймання товару в пункті призначення: коли товар переданий в розпорядження покупця після прибуття та вивантаження з транспорту на терміналі.
Відповідно до п. 7.1. договору за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність, що встановлена умовами цього договору та діючим законодавством України. Збитки та упущена вигода за цим договором стягуються в повній сумі понад штрафні санкції.
Пунктом 7.4. договору визначено, що за непостачання/недопостачання товару за дійсним договором постачальник зобов`язується сплатити покупцеві штраф у розмірі 30% від загальної вартості непоставленого товару за договором. 
Окрім штрафу, як вказано вище, за непоставку/недопоставку товару за цим договором постачальник зобов`язаний відшкодувати покупцеві всі збитки, в т.ч., але не обмежуючись, які поніс покупець в зв`язку із заміною непоставленого/недопоставленого постачальником об`єму товару з метою подальшого експорту шляхом укладання договору (ів) поставки такого ж товару з третьою особою (в т.ч., але не обмежуючись, витрати на логістику, простій судна в порту в зв`язку з заміною постачальника тощо), і різницю між ціною товару за цим договором і ціною товару придбаного у третьої особи. При цьому, вартість купівлі товару у третьої особи за договором поставки не може перевищувати максимальну межу ринкової ціни в день укладення такого договору (належним підтвердженням меж ринкової ціни є довідка, отримана від ТОВ "Агенція Украгроконсалт". Якщо ціна за договором з третьою особою перевищує максимальну межу ринкової ціни, то для розрахунку різниці ціни для цього пункту договору береться максимальна межа ринкової ціни в день підписання договору з третьою особою. Відшкодування зазначених збитків і різниці між ціною товару за цим договором і ціною товару, придбаного в третьої особи, здійснюється продавцем впродовж 3-х (трьох) банківських днів з моменту отримання постачальником письмової вимоги від покупця (пп. 7.4.1. п. 7.4. договору).
Договір набирає чинності з дати підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1. договору).
Позивач зазначає, що товар за договором відповідачем не поставлено.
У зв`язку з непоставкою відповідачем товару за договором поставки № К2407-0447 від 11.09.2023, позивачем придбано у третіх осіб аналогічний товар у кількості 603,2 т на загальну суму 5 683 750,34 грн, що підтверджується договорами поставки, рахунками, видатковими накладними та платіжними інструкціями (копії містяться у матеріалах справи).
Листом від 05.06.2025 за № 03/3/25 ТОВ "Агенція Украгроконсалт" повідомило рівень середніх розрахункових цін на ринку України на кукурудзу 3 класу, урожай 2024 року, умови поставки DAT Одеса (з ПДВ): станом на 02.12.2024: 9000,00 грн - 9500,00 грн/за тонну, 03.12.2024: 8900,00 грн - 9400,00 грн/за тонну, 05.12.2024: 9100,00 грн - 9600,00 грн/за тону та 06.12.2024: 9100,00 грн - 9600,00 грн/за тонну.
09.07.2025 ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" звернулось до ТОВ "Трубіж Агро Центр" з претензією (вимогою) від 07.07.2025 за № 20587 про сплату штрафних санкції та відшкодування збитків у зв`язку з непоставкою товару, в якій просив сплатити штраф 30% від загальної вартості непоставленого товару на підставі п. 7.4. договору в розмірі 1 135 860,66 грн та відшкодувати понесені збитки на підставі п. 7.4.1. договору в розмірі 1 897 548,14 грн, що становить різницю між ціною товару за договором і ціною товару, придбаного у третіх осіб.
Вказана претензія отримана ТОВ "Трубіж Агро Центр" 12.07.2025, проте залишена без відповіді та задоволення.
Спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № К2407-0447 від 11.09.2023 в частині повної та своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1 135 860,66 грн штрафу у розмірі 30% від загальної вартості непоставленого товару на підставі п. 7.4. договору та 935,78 грн 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України. Крім того, позивач просить відшкодувати понесені збитки на підставі п. 7.4.1. договору в розмірі 1 897 548,14 грн, що становить різницю між ціною товару за договором і ціною товару, придбаного у третіх осіб.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Як встановлено судом, 15.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна", як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр", як постачальником, укладено договір поставки № К2407-0447, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити й передати, а покупець зобов`язується оплатити й прийняти від постачальника сільськогосподарську продукцію - кукурудзу 3-го класу (товар), код товару згідно з УКТ ЗЕД - 1005, насипом відповідно до умов дійсного договору.
Товар повинен бути поставлений автомобільним транспортом у період з 15.07.2024 по 30.11.2024. Датою поставки є дата приймання товару в пункті призначення: коли товар переданий в розпорядження покупця після прибуття та вивантаження з транспорту на терміналі (п. 5.2. договору). 
За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.
Доказів поставки товару матеріали справи не містять, відповідачем до суду не представлено.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
За змістом ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.
Частиною другою статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до п. 7.4. договору за непостачання/недопостачання товару за дійсним договором постачальник зобов`язується сплатити покупцеві штраф у розмірі 30% від загальної вартості непоставленого товару за договором. 
Окрім штрафу, як вказано вище, за непоставку/недопоставку товару за цим договором постачальник зобов`язаний відшкодувати покупцеві всі збитки, в т.ч., але не обмежуючись, які поніс покупець в зв`язку із заміною непоставленого/недопоставленого постачальником об`єму товару з метою подальшого експорту шляхом укладання договору (ів) поставки такого ж товару з третьою особою (в т.ч., але не обмежуючись, витрати на логістику, простій судна в порту в зв`язку з заміною постачальника тощо), і різницю між ціною товару за цим договором і ціною товару придбаного у третьої особи. При цьому, вартість купівлі товару у третьої особи за договором поставки не може перевищувати максимальну межу ринкової ціни в день укладення такого договору (належним підтвердженням меж ринкової ціни є довідка, отримана від ТОВ "Агенція Украгроконсалт". Якщо ціна за договором з третьою особою перевищує максимальну межу ринкової ціни, то для розрахунку різниці ціни для цього пункту договору береться максимальна межа ринкової ціни в день підписання договору з третьою особою. Відшкодування зазначених збитків і різниці між ціною товару за цим договором і ціною товару, придбаного в третьої особи, здійснюється продавцем впродовж 3-х (трьох) банківських днів з моменту отримання постачальником письмової вимоги від покупця (пп. 7.4.1. п. 7.4. договору).
Суд першої інстанції, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку штрафу, дійшов обґрунтованого висновку, що він є арифметично правильним та обґрунтованим.
При перевірці розрахунку штрафу, колегією суддів встановлено, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства.
З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується факт не поставки відповідачем товару, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1 135 860,66 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
При цьому, скориставшись наданим ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України правом, суд першої інстанції зменшив на 90% розмір штрафу до 113 586,07 грн. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Протиправна поведінка особи може виявлятися в ухваленні нею неправомірного рішення або неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.
Звертаючись із позовом про відшкодування заподіяної майнової шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Тому спростування цієї вини є процесуальним обов`язком її заподіювача.
Так, у даному випадку, матеріалами справи підтверджується протиправна поведінка відповідача, яка полягає у невиконанні зобов`язань за договором поставки № К2407-0447 від 11.09.2023 в частині повної та своєчасної поставки товару.
Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку з непоставкою відповідачем товару за договором поставки № К2407-0447 від 11.09.2023, позивачем придбано у третіх осіб аналогічний товар у кількості 603,2 т на загальну суму 5 683 750,34 грн, що підтверджується договорами поставки, рахунками, видатковими накладними та платіжними інструкціями.
Отже, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді непоставки товару за договором, відповідач діяв неправомірно, що призвело до понесення позивачем збитків в розмірі 1 897 548,14 грн, що становить різницю між ціною товару за договором (5 683 750,34 грн) і ціною товару, придбаного у третіх осіб (3 786 202,20 грн).
Враховуючи підтверджений матеріалами справи факт непоставки відповідачем товару, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 1 897 548,14 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.
Відповідно до п. 7.4.1. договору відшкодування зазначених збитків і різниці між ціною товару за цим договором і ціною товару, придбаного в третьої особи, здійснюється продавцем впродовж 3-х (трьох) банківських днів з моменту отримання постачальником письмової вимоги від покупця.
Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2025 ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" звернулось до ТОВ "Трубіж Агро Центр" з претензією (вимогою) від 07.07.2025 за № 20587 про сплату штрафних санкції та відшкодування збитків у зв`язку з непоставкою товару, в якій просив сплатити штраф 30% від загальної вартості непоставленого товару на підставі п. 7.4. договору в розмірі 1 135 860,66 грн та відшкодувати понесені збитки на підставі п. 7.4.1. договору в розмірі 1 897 548,14 грн, що становить різницю між ціною товару за договором і ціною товару, придбаного у третіх осіб.
Вказана претензія отримана ТОВ "Трубіж Агро Центр" 12.07.2025, отже, виходячи з положень п. 7.4.1. договору, строк оплати збитків є таким, що настав 16.07.2025.
Отже, правомірним є нарахування 3% річних з 17.07.2025.
Перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок 3% річних, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що розрахунок 3% річних виконано позивачем невірно, за розрахунком суду обґрунтованим є розмір 3% річних за період з 17.07.2025 по 21.07.2025 у сумі 779,81 грн, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню про стягнення 779,81 грн.
При цьому, відповідач контррозрахунку 3% річних не надав.
Щодо доводів скаржника про наявність підстав для зменшення розміру збитків на 90% до 189 754,81 грн колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
З системного аналізу норм чинного законодавства слідує, що збитки є способом компенсації реально завданої шкоди, тоді як неустойкою є визначена законом або договором санкція за порушення зобов`язання, тобто неустойка та збитки є самостійними інститутами цивільно-правової відповідальності з різною правовою природою.
В даному випадку, відповідачем не враховано, що чинним законодавством не передбачено зменшення розміру збитків на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, оскільки даною нормою врегульовано право суду на зменшення виключно неустойки (штрафу, пені).
Враховуючи вищевикладене, підстав для зменшення розміру збитків на 90% до 189 754,81 грн колегія суддів не вбачає.
За встановлених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Таким чином, надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо так і в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог та часткове задоволення позову, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Щодо доводів скаржника в частині оскарження додаткового рішення колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За приписами ст. 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Колегія суддів звертає увагу сторін на те, що відшкодування судових витрат не є додатковим заходом відповідальності чи штрафними санкціями.
За приписами частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Так, у позовній заяві зазначено, що позивачем понесено судові витрати на правничу допомогу у розмірі 199 117,92 грн, докази чого додано до позовної заяви. 
Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" подано до суду: договір про надання правової допомоги № 19/05-03 від 28.05.2019; додаткову угоду № 24/12/19-1 до договору; додаткову угоду № 25/06/05-1 до договору; рахунок на оплату № 125 від 05.06.2025; платіжну інструкцію № 32850765 від 12.06.2025 на суму 199 117,92 грн; акт № 25/06/05-1 приймання-передачі наданих послуг від 11.11.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги на загальну суму 199 117,92 грн. 
Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Судом встановлено, що 28.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Еверлігал" (об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги № 19/05-03, відповідно до п. 1.1. якого об`єднання зобов`язується надавати клієнту усі види правової допомоги, передбачені статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (правова допомога), а клієнт оплачувати надану об`єднанням правову допомогу.
Правова допомога надається адвокатами об`єднання, їх помічниками, а також іншими адвокатами, залученими до виконання договору об`єднанням відповідно до частини шостої статті 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (п. 1.2. договору).
Сторони погоджують надання конкретних видів правової допомоги шляхом підписання додатку до договору або шляхом надходження об`єднанню від клієнта запиту на надання правової допомоги (п. 1.5. договору).
Відповідно до п. 3.1. договору розмір винагороди об`єднання за надання правової допомоги та порядок її оплати клієнтом, а також компенсації клієнтом фактичних витрат об`єднання, пов`язаних з наданням правової допомоги, визначається у додатках до договору.
Оплата вартості правової допомоги, передбаченої цим договором, є беззаперечним доказом її належного надання об`єднанням та прийняття клієнтом (п. 3.2. договору).
06.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" та Адвокатським об`єднанням "Еверлігал" укладено додаткову угоду № 24/12/19-1 до договору, якою викладено пункт 4.2. договору у новій редакції, відповідно до якої договір є укладеним на строк до 31 грудня 2026 року включно. Сплив строку дії договору не звільняє клієнта від обов`язку оплатити вартість наданої об`єднанням правової допомоги.
05.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" та Адвокатським об`єднанням "Еверлігал" укладено додаткову угоду № 25/06/05-1, якою вирішено доповнити договір про надання правової допомоги № 19/05-03 від 28.05.2019 додатком № 25/06/05-1 до договору та викласти цей додаток, яким сторони погодили, що об`єднання надає клієнту правничу допомогу щодо представництва його інтересів у судовому спорі із Товариством з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" щодо стягнення на користь клієнта штрафних санкцій та збитків, понесених ним у зв`язку з невиконанням договору поставки № К2407-0447від 15.07.2024, укладеного між клієнтом та ТОВ "Трубіж Агро Центр", під час його вирішення ц судах всіх інстанцій.
Розмір винагороди об`єднання за надання правничої допомоги, обсяг якої визначено у п. 1 цього додатку до договору, та, зокрема, за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції становить 4000,00 доларів США.
За результатами наданих послуг у межах правничої допомоги, обсяг якої визначено у п. 1 додатку, сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг у межах правничої допомоги. 
11.11.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" та Адвокатським об`єднанням "Еверлігал" складено та підписано акт № 25/06/05-1 приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого об`єднанням надано, а клієнтом прийнято юридичні послуги на загальну суму 199 117,92 грн.
Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" у даній справі здійснювалося адвокатами Тетерею Світланою Ігорівною на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ № 1952764 від 21.07.2025 та Кравець Олександрою Іванівною на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АМ № 1162258 від 17.10.2025.
Надані об`єднанням послуги клієнтом оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 32850765 від 12.06.2025 на суму 199 117,92 грн.
Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" підтверджено факт надання Адвокатським об`єднанням "Еверлігал" правничої допомоги у даній справі в суді першої інстанції на суму 199 117,92 грн.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не надходило.
Колегія суддів зазначає, що вирішення питання щодо розподілу витрат на оплату послуг адвоката є дискрецією суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням усіх конкретних обставин справи в їх сукупності та реалізується ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань і дослідження та оцінки доказів за правилами статей 86, 210 Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів, оцінивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" про ухвалення додаткового рішення, документи щодо понесених витрат на правничу допомогу, оцінивши його витрати з урахуванням усіх аспектів справи, виходячи з вищенаведених критеріїв, їх оцінки, та керуючись частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи часткове задоволення позову, дійшла висновку про покладення на відповідача витрат, понесених позивачем на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 132 024,60 грн.
Таким чином, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2025 у справі № 911/2380/25 слід змінити в мотивувальній та резолютивній частинах щодо присудженої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).
Отже, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" слід відмовити, рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2025 у справі № 911/2380/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" слід задовольнити частково, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2025 у справі № 911/2380/25 змінити в мотивувальній та резолютивній частинах щодо присудженої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" на рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2025 у справі № 911/2380/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2025 у справі № 911/2380/25 - залишити без змін.
3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2025 у справі № 911/2380/25 - задовольнити частково.
4. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2025 у справі № 911/2380/25 змінити в мотивувальній та резолютивній частинах щодо присудженої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу.
5. Викласти резолютивну частину додаткового рішення в наступній редакції:
«Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубіж Агро Центр" (ідентифікаційний код 40413520, адреса: 07445, Київська обл., Броварський р-н, с. Кулажинці, вул. Центральна, 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" (ідентифікаційний код 30307207, адреса: 01001, м. Київ, пл. Спортивна, БЦ "Гулівер", 1-А, пов. 15) 132 024,60 грн (сто тридцять дві тисячі двадцять чотири гривні 60 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволені іншої частини заяви відмовити.».
6. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.
7. Матеріали справи № 911/2380/25 повернути до Господарського суду Київської області, доручивши видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.05.2026. 

Головуючий суддя О.М. Сибіга 

Судді О.В. Тищенко

С.А. Гончаров