Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/189/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранський Д. М. 
Категорія - 124  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2026 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., потерпілого ОСОБА_1 , та в його інтересах представника – адвоката Попова Р.О., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та в його інтересах захисника – адвоката Балюри С.В., розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 березня 2026 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, стосовно: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,
закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 567841 від 16.01.2026, ОСОБА_2 16 січня 2026 року о 09:28 годині на дорозі Т-12-10, а саме на 37 км + 100 м, рухаючись другорядною дорогою на транспортному засобі «ВАЗ 21124», номерний знак НОМЕР_1 , не надав дорогу транспортному засобу «FORD», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався головною дорого, чим спричинив з`їзд водія автомобіля «FORD» з автодороги з подальшим наїздом на земельний насип. При дорожньо-транспортній пригоді транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою суду першої інстанції, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Закривши провадження по справі суд послався на те, що керуючи дорогою С123170 та наближаючись до перехрестя з дорогою Т-12-10, за відсутності за напрямком його руху перед перехрестям будь-яких знаків пріоритету, згідно з тими матеріалами справи, що були предметом дослідження суду, в обвинуваченого ОСОБА_2 не було підстав вважати, що він рухається другорядною дорогою, а перехрестя на яке він здійснює виїзд є перехрестям з головною дорогою. На переконання суду у цій справі про адміністративне правопорушення разом з протоколом про адміністративне правопорушення не надано достатньо належних та допустимих доказів, які поза розумним сумнівом вказують на порушення ОСОБА_2 п. 16.11 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Свої вимоги обґрунтував тим, що суд дійшов помилкового висновку, що перехрестя є рівнозначним виключно через відсутність дорожніх знаків. Разом з тим, дорога, якою рухався він, є територіальною автомобільною дорогою, що має перевагу над автомобільною дорогою місцевого значення СІ23170 (Т-12-10 - Мирне - Братолюбівка - Варварівка).
Вказує, що він рухався по головній. ОСОБА_2 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі, що призвело до дорожньо транспортної пригоди.
Крім того, вказує, що суд не встановив категорію доріг, не дослідив їх статус та не надав оцінки цим обставинам, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши потерпілого ОСОБА_1 та в його інтересах представника адвоката Попова Р.О., які підтримали подану апеляційну скаргу, особу яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника – адвоката Балюру С.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, а також дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав. 

Відповідно до ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до вимог п.16.11 ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції не дотримався вищевказаних вимог закону та дійшов помилкового та передчасного висновку про відсутність складу інкримінованого адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 567841 від 16.01.2026 року ОСОБА_2  16 січня 2026 року о 09:28 годині на дорозі Т-12-10, а саме на 37 км + 100 м, рухаючись другорядною дорогою на транспортному засобі «ВАЗ 21124», номерний знак НОМЕР_1 , не надав дорогу транспортному засобу «FORD», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався головною дорого, чим спричинив з`їзд водія автомобіля «FORD» з автодороги з подальшим наїздом на земельний насип. При дорожньо-транспортній пригоді транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається із постанови суду першої інстанції, судом закрито провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, без фактичного встановлення чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, закривши провадження справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП неповно та поверхово розглянув справу та не надав всім зібраним по справі доказам належну правову оцінку та не врахував вимоги КУпАП та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14  «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» в якій вказано, що при розгляді вказаної категорії справ судам необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. 

Зміст постанови суду має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених доводів. 

Тому, у зв`язку із цим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови з таких підстав.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_2 вину не визнав та пояснив, що 16 січня 2026 року о 09:28 годині на дорозі Т-12-10, а саме на 37 км + 100 м. керував транспортним засобом «ВАЗ 21124», номерний знак НОМЕР_1 . У нього перед перехрестям не було жодного дорожнього знаку пріоритету, дорога якою рухався мала асфальтне покриття, відповідно вважав, що це перехрестя рівнозначних доріг. Потерпілий до нього наближався зліва. На його переконання Правил дорожнього руху не порушував. Зіткнення транспортних засобів не відбулося. В судовому засіданні апеляційної інстанції спершу заперечив що надавав письмові пояснення інспектору поліції на місці де вказував, що знає що дорога якою він рухався є другорядною та підписував ці пояснення, проте в подальшому в судовому засіданні вказав, що надавав ці пояснення та підписував, але наполягав, що винним себе не визнає.

Крім того, сторона захисту надала додаткові письмові пояснення в яких зазначили, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, котрий рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до перехрещення проїзних частин головною дорогою, незалежно від напрямку їх подальшого руху (п. 16.11. ПДР України). Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1. ПДР України). Знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу» ПДР України вказує, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя головною дорогою, а за наявності таблички 7.8 — транспортним засобам, що рухаються головною дорогою. З цього слід виснувати, що будь-який водій, наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, зобов`язаний керуватися знаками пріоритету, які вказують на те, що вказане перехрестя є перехрестям нерівнозначних доріг. Учасники ДТП підтвердили, що перед нерівнозначним перехрестям з боку другорядної дороги відсутній знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу». З огляду на це, кваліфікувати дії водія, який рахувався другорядною дорогою, за п. 16.11. ПДР України неможливо. У матеріалах справи також відсутні докази того, що водій умисно або з необережності не надав перевагу в русі водієві ВАЗ 21124, який рухався головною дорогою, оскільки ні дорожні знаки, ні дорожня розмітка не вказували йому про такий обов`язок. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, складений працівниками поліції на місці ДТП, не може бути визнаний належним доказом у цій справі в розумінні ст. 251 КупАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду. За напрямком руху автомобіля ВАЗ 21124, котрий рухався до нерівнозначного перехрестя другорядною дорогою, були відсутні дорожні знаки, які б вказували на його обов`язок дати іншому учасникові дорожнього руху.

Проте, незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_2 підтверджується зібраними по справі доказами, оголошеними і дослідженими у судовому засіданні суду апеляційної інстанції і, зокрема: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 567841 від 16.01.2026 року (а.с.1); 
- схемою дорожньо-транспортної пригоди від 16.01.2026 року, із детальним позначенням місця зіткнення, розташування транспортних засобів, та згідно якої водія автомобіля «FORD» здійснив з`їзд з автодороги з подальшим наїздом на земельний насип внаслідок чого транспортний засіб «FORD» отримав механічні пошкодження (а.с. 4);
- показаннями наданими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 , який зазначив, що 16 січня 2026 року о 09:28 годині на дорозі Т-12-10 керував автомобілем «FORD», номерний знак НОМЕР_2 . Рухався головною дорогою в напрямку з Долинської до Куцівки. За напрямком руху розташоване перехрестя з поворотом праворуч на с. Мирне. 
На цьому перехресті, відповідно стосовно нього справа виїхав автомобіль «ВАЗ 21124», номерний знак НОМЕР_1 , який не надав йому перевагу в русі та розпочав рух на перехрестя. З метою не допустити зіткнення транспортних засобі з`їхав з дороги. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його транспортний засіб отримав механічні пошкодження (а.с.5).

Також вина підтверджується наданими під час апеляційного розгляду доказами, а саме: відповіддю Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури «Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Кіровоградській області» від 07.03.2026 №168/01-16 з якої вбачається, що автомобільна дорога Т-12-10 Устинівка – Долинська – Петрове – Жовті Води км 36+833 (поворот до с.Мирне) є головною дорогою по відношенню до автомобільної дороги місцевого значення С123170 від Т-12-10 – Мирне – Братолюбівка – Варварівка і відповідно до п.16.11 ПДР України на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг водій який рухається по другорядній дорозі зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до перехрестя по головній дорозі незалежно від їхнього подальшого напрямку руху (а.с.30); відповіддю Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури «Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Кіровоградській області» від 03.04.2026 №291/01-15 з якої вбачається, що в результаті обстеження, станом на 21.10.2025 на км 36+833 (поворот до с.Мирне) відсутність дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» не зафіксовано та фото даної ділянки автодороги із встановленим знаком 2.1 «Дати дорогу» (а.с.63).
Крім того, вина ОСОБА_2 підтверджується його письмовими поясненнями в яких він підтвердив, що рухався на автомобілі в м. Долинська на перехресті за автодорогою т.12-10 зупинився на перехресті. Ліворуч з ним рухався автомобіль Форд та він вирішив встигне виконати маневр повороту ліворуч оскільки рухався другорядною дорогою але розпочавши маневр автомобіль почав пробуксовувати на засміченій дорозі і він опинився посеред перехрестя. Водій автомобіля Форд аби уникнути зіткнення здійснив екстрене гальмування та здійснив з`їзд у кювет.(а.с. 4).

Крім того, на переконання апеляційного суду вина ОСОБА_2 підтверджується механізмом та локалізацією механічних ушкоджень, які утворилися на транспортному засобі «FORD», та їх розташуванням. Та іншими підтверджується зібраними по справі доказами.

Вказані зібрані по справі докази на переконання апеляційного суду є належними достовірними та допустимими, узгоджуються між собою та відповідають дійсним встановленим у судовому засіданні суду апеляційної інстанції фактичним обставинам справи та підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Підстави для визнання вказаних доказів недопустимими відсутні.

Твердження ОСОБА_2 , що він рухався на перехресті рівнозначних доріг та перед перехрестям не було жодного дорожнього знаку пріоритету, є необгрунтованими та безпідставними.
Так, як із досліджених апеляційним судом чітко встановлено, що автодорога Т-12-10 Устинівка – Долинська – Петрове – Жовті Води км 36+833 (поворот до с.Мирне) є головною дорогою по відношенню до автомобільної дорого місцевого значення С123170 від Т-12-10 – Мирне – Братолюбівка – Варварівка та на км 36+833 (поворот до с.Мирне) встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» і відповідно до п.16.11 ПДР України на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг водій який рухається по другорядній дорозі зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до перехрестя по головній дорозі незалежно від їхнього подальшого напрямку руху.

Враховуючи вище викладене, під час апеляційного розгляду встановлено, що в причино наслідковому зв`язку із дорожньо – транспортною пригодою, є порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 , оскільки він рухаючись другорядною дорогою на транспортному засобі «ВАЗ 21124», номерний знак НОМЕР_1 , не надав дорогу транспортному засобу «FORD», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався головною дорого, що повністю підтверджуються вищевказаними доказами по справі оголошеними і дослідженими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. 

Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП апеляційний суд всебічно і об`єктивно, з`ясувавши усі обставини даної справи та, врахувавши дослідженні по справі докази, доходить висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, тобто останній, рухаючись другорядною дорогою на транспортному засобі «ВАЗ 21124», номерний знак НОМЕР_1 , не надав дорогу транспортному засобу «FORD», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався головною дорого, чим спричинив з`їзд водія автомобіля «FORD» з автодороги з подальшим наїздом на земельний насип. При дорожньо-транспортній пригоді транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 16.11 Правил дорожнього руху України, в результаті чого стався з`їзд автомобіля «FORD» з автодороги з подальшим наїздом на земельний насип та транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. 

Враховуючи вищевикладене постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з винесенням нової постанови якою ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. 
Разом із тим, відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Крім того, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Тому, оскільки на момент розгляду справи сплинув строк передбачений ст.38 КУпАП для накладення стягнення ОСОБА_4 апеляційний суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

За таких підстав, апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з винесенням нової постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 – задовольнити.

Постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 березня 2026 року – скасувати. 

Постановити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення передбаченого ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)