ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 644/4188/24
Номер провадження 22-ц/818/3639/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Візіра О.В.,
представника позивача адвокат Скляр М. І.,
представник відповідача адвокат Дерев`янченко Я. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Харкова від 12 березня 2026 року в складі судді Саркісян О.А. по справі № 644/4188/24 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року по справі № 644/4188/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року по справі № 644/4188/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Заява мотивована тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2 , укладений 25 січня 2001 року. У зв`язку з поданням ОСОБА_2 до неї позову про поділ майна подружжя вона здійснювала пошук інформації на сайті “Судова влада” та дізналась, що ОСОБА_2 у період їхнього шлюбу, а саме з 1993 до 2020 року перебував у ще одному шлюбі. Отже, оскільки на дату укладення шлюбу з нею ОСОБА_2 перебував в іншому зареєстрованому шлюбі, їхній шлюб є недійсним в силу вимог ч. 1 ст. 39 СК України. Відтак, наявні підстави для анулювання актового запису про шлюб, проте закон не дозволяє припинити дію актового запису про шлюб до скасування рішення про розірвання шлюбу, тому вона вимушена просити суд про скасування рішення суду про розірвання шлюбу за нововиявленими обставинами. При скасуванні судового рішення потрібно закрити провадження у справі через відсутність предмета спору, бо предметом спору був шлюб, що є недійсним.
Просила переглянути рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2024 року по справі № 644/4188/24 за нововиявленими обставинами, скасувати судове рішення і закрити провадження у справі.
02 березня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 – адвоката Дерев`янченка Я.Ю. надійшли заперечення на заяву, в яких він просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у зв`язку з пропуском строку на її подання та її безпідставністю. Зазначив, що заявниця мала інформацію про його перебування у раніше зареєстрованому шлюбі ще до та під час розгляду справи про розірвання шлюбу, що підтверджується електронними листами між сторонами. 
04 березня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника заявниці адвоката Скляр М.І. надійшла заява, в якій вона посилалась на порушення принципу одношлюбності, необхідність скасування рішення суду про розірвання шлюбу для визнання шлюбу недійсним та заперечувала проти прийняття електронного листування як доказу. Вказала, що про існування другого офіційного шлюбу відповідача вона дізналася в грудні 2025 року.
04 березня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 - адвоката Дерев`янченка Я.Ю. надійшли додаткові письмові пояснення, в яких він підтримав свої заперечення. Вказав, що на дату укладання шлюбу 25 січня 2001 року з ОСОБА_1 він був достовірно впевнений, що його попередній шлюб було припинено, оскільки їх з ОСОБА_1 заяву про реєстрацію шлюбу було прийнято органом РАЦС.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 12 березня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено, залишено рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року в силі.
Ухвала суду мотивована тим, що шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, є недійсним в силу закону, і подання позову про визнання його недійсним не вимагається, питання щодо анулювання актового запису вирішується органами РАЦС. ОСОБА_1 не надала суду доказів її звернення до органів РАЦС, встановлення органом РАЦС недійсності шлюбу, укладеного між нею та ОСОБА_2 , та анулювання актового запису про шлюб чи відмови в анулюванні актового запису про шлюб, тобто не довела істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
На вказане судове рішення 31 березня 2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скляр М.І., до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду – скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд тлумачить норму ч.2 ст.43 СК України як таку, що не може бути застосована до шлюбу, недійсного в силу ст.39 СК України через порушення одношлюбності, проте в законі немає відповідного обмеження. Представник заявниці звертався до органу ДРАЦС з питанням щодо можливості анулювання актового запису про шлюб, однак, йому було усно відмовлено у зв`язку з існуванням судового рішення про розірвання цього шлюбу. Крім того, заявниця не має і не може отримати достатніх документів для застосування позасудового порядку анулювання актового запису про шлюб, зокрема, не має витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян або копій відповідних актових записів про шлюб, у неї відсутнє свідоцтво про укладення шлюбу, адже воно подано до суду. Відтак, саме в судовому порядку можливо скасувати рішення суду за нововиявленими обставинами та вже після цього анулювати актовий запис про шлюб. Відповідачем не заперечувалося перебування ним в двох шлюбах одночасно впродовж близько 20 років. Обставини щодо того, що розірваний на сьогоднішній день шлюб був недійсним в силу закону від дати державної реєстрації, мають істотне значення для вирішення справи, існували на час розгляду і ухвалення судового рішення, не були і не могли бути відомі заявниці та суду на час розгляду справи та входять до предмета доказування у справі і можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача адвоката Скляр М. І., яка підтримала апеляційну скаргу, представника відповідача адвоката Дерев`янченко Я. Ю., який проти скарги заперечував, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 січня 2001 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 30 – розірвано. Рішення набрало законної сили 09 вересня 2024 року (а.с. 20-21).
З копії заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 червня 2020 року по справі №644/1872/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вбачається, що з 05 листопада 1993 року ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , актовий запис № 2163. Заочне рішення про розірвання шлюбу набрало законної сили 16 липня 2020 року (а.с. 63-64).
З відповіді Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 10 лютого 2026 року вбачається, що проведеною перевіркою облікових даних органів державної реєстрації актів цивільного стану Харківської області та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено:
актовий запис № 2163, складений 05 листопада 1993 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (назва відділу на день державної реєстрації шлюбу - Палац одруження «Центральний» Виконкому Харківської міської Ради народних депутатів) про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Даний актовий запис внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 02 червня 2010 року;
актовий запис № 30, складений 25 січня 2001 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (назва відділу на день державної реєстрації шлюбу - Підрозділ по реєстрації шлюбів та новонароджених Міського відділу реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції) про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Даний актовий запис внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 05 березня 2011 року (а.с. 73-74).
Отже, у період з 25 січня 2001 року по 16 листопада 2020 року ОСОБА_2 одночасно перебував у шлюбі і з ОСОБА_7 , і з ОСОБА_1 
ОСОБА_2 надано скриншоти листування електронною поштою, в якому йдеться про «подвійний шлюб», проти встановити його авторів не вбачається за можливе (а.с. 58-59).
Відповідно до частин 1, 2 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення, а відтак у разі, якщо нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового рішення, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто, ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.
Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.
Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Звертаючись із заявою про перегляд рішення суду про розірвання шлюбу за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 як на нововиявлену обставину посилалась на те, що шлюб між нею та ОСОБА_2 є недійсним у зв`язку з порушенням принципу одношлюбності згідно частини 1 статті 39 СК України, оскільки з 05 листопада 1993 року по 16 липня 2020 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з іншою жінкою, а наявність рішення про розірвання шлюбу є перешкодою для пред`явлення нею позову про визнання шлюбу недійсним.
Відповідно до статті 17 КпШС УРСР (який діяв на момент укладення шлюбу між сторонами) не допускається укладення шлюбу між особами, з яких хоча б одна перебуває вже в іншому шлюбі.
Згідно зі статтею 45 КпШС УРСР шлюб може бути визнаний недійсним в разі порушення умов, встановлених статтями 15-17 цього Кодексу, а також в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім`ю (фіктивний шлюб). Визнання шлюбу недійсним провадиться в судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 46 КпШС УРСР шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на час розгляду судом справи відпали ті обставини, які в силу закону були перешкодою до його укладення. Шлюб вважається дійсним з моменту, коли відпали ці обставини.
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що якщо на час вирішення позову про визнання шлюбу недійсним відпали обставини, які відповідно до закону були перешкодою для його укладення (особа досягла шлюбного віку або була поновлена в дієздатності; померла особа, за наявності шлюбу з якою укладався новий шлюб, тощо), суд відмовляє в позові й одночасно визнає, що шлюб є дійсним, починаючи з дня, коли відпала така перешкода.
Аналогічні положення містяться у приписах частин першої, п`ятої статті 39 СК України, відповідно до яких недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до анулювання актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу.
Згідно частини другої статті 43 СК України якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання його недійсним може бути пред`явлено лише після скасування рішення суду про розірвання шлюбу.
Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», наявність рішення суду про розірвання шлюбу є перешкодою для визнання цього шлюбу недійсним.
Такий висновок підтримано й у постанові Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 554/6827/16-ц, провадження № 61-10081св18.
Отже, не може існувати два рішення суду з приводу спору між тим самим подружжям, як про розірвання шлюбу, так і про визнання цього шлюбу недійсним (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 756/8186/17, провадження № 61-25898св18).
Таким чином, фактично частина 2 статті 43 СК України надає особі право на позов про визнання шлюбу недійсним тільки у разі відсутності чинного рішення суду про розірвання такого шлюбу.
Разом з тим, тлумачення норм СК України свідчить, що в СК закріплено три види недійсності шлюбу, який: (а) є недійсним в силу вказівки закону (стаття 39); (б) визнається недійсним за рішенням суду (стаття 40); (в) може бути визнаний недійсним за рішенням суду (стаття 41).
Шлюб, який є недійсним (стаття 39 СК України), не потребує звернення особи до суду з відповідним позовом, оскільки його недійсність визначається безпосередньо законом.
Відповідний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 761/16077/19 (провадження № 61-17134св20).
Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС. Позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу таких істотних порушень умов вступу в шлюб, в силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст. 39 СК), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою; особою, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАЦС анулює актовий запис про шлюб.
Порядок анулювання актового запису цивільного стану визначено статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398 та розділом IV Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії № 96/5.
У відповідності до частини 1 статті 24 Закону № 2398 актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду та висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом.
Абзац перший пункту 1.4 розділу I Правил № 96/5 передбачає, що припинення дії (визнання недійсним, скасування) актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його складання на підставі рішення суду, а у випадках, передбачених статтею 39 Сімейного кодексу України,- висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва або консульської установи України.
Згідно із абзацом 3 пункту 4.4 розділу IV Правил № 96/5 актовий запис цивільного стану може бути анульований на підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, складеного у випадках, передбачених статтею 39 СК України, за заявою заінтересованої особи.
У відповідності до абзаців 2, 5 пункту 4.7 розділу IV Правил № 96/5 відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України розглядає заяву заінтересованої особи про визнання шлюбу недійсним та складає висновок про анулювання актового запису про шлюб, якщо шлюб зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. У цьому випадку актовий запис про шлюб анулюється незалежно від смерті осіб, з якими було зареєстровано шлюб.
Таким чином, оскільки шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період з 25 січня 2001 року по 16 листопада 2020 року є недійсним в силу закону та не потребує звернення до суду з позовом про визнання його недійсним, перешкодою для якого є рішення суду про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 не позбавлена права на звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану у вищевказаному позасудовому порядку з метою анулювання актового запису про шлюб на підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану.
Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, відомостей про звернення ОСОБА_1 до відповідного органу, його відповіді чи відмови в анулюванні актового запису матеріали справи не містять.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що її представнику було відмовлено органом ДРАЦС в усній формі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки доказів такого звернення не надано. 
Доводи ОСОБА_1 щодо того, що вона не має достатніх документів для застосування позасудового порядку анулювання актового запису про шлюб, колегія суддів вважає передчасними, оскільки доказів відмови їй в анулюванні актового запису органом ДРАЦС не надано.
До того ж, відмова органу ДРАЦС може бути оскаржена до суду.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявницею не доведено істотність обставин, на які вона посилається як на нововиявлені, для вирішення справи. 
Крім того, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. 
Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень (рішення у справі «Рябих проти росії» від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99).
Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З огляду на те, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості захисту своїх прав у порядку процедури анулювання актового запису, з урахуванням необхідності дотримання принципу остаточності судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2024 року про розірвання шлюбу за нововиявленими обставинами.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з судовим рішенням та до бажання домогтися скасування судового рішення, яке набрало законної сили. 
Оскільки ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається.
Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Харкова від 12 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 06 липня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.Ю. Тичкова 

В.Б. Яцина