____________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 947/38302/25
Провадження № 2/947/531/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2026 року м. Одеса
Київський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді Скриль Ю.А.,
за участю секретаря судового засідання Приймака Р.О.,
за участю:
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Бабан А.О.,
відповідача – ОСОБА_2 ,
представника відповідача – адвоката Панфілової І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до адвоката Баженова Дмитра Вікторовича про стягнення безпідставно збережених коштів за ненадані послуги за договором про надання правничої допомоги та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог
Позивач звернувся до суду з позовом до адвоката Баженова Д.В., в якому просить суд стягнути з адвоката безпідставно збережені кошти за ненадані послуги за договором про надання правничої допомоги у розмірі 2000,00 доларів США та моральної шкоди 50 000,00 гривень.
Після виконання ухвали про залишення позову без руху, позивач виклав позовну заяву в новій редакції, зокрема згідно з прохальною її частиною просить суд:
- стягнути з адвоката Баженова Д.В. грошові кошти у сумі 2000,00 доларів США, що еквівалентно 83513,00 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на день подання уточненої позовної заяви, які були сплачені за ненадані послуги за Договором про надання правничої допомоги від 01.07.2024 та є безпідставно збереженими відповідачем;
- стягнути з ОСОБА_2 моральне відшкодування у розмірі 50 000,00 грн,
- стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між адвокатом Баженовим Дмитром Вікторовичем, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 728 від 24.12.2011 року та ОСОБА_1 , було укладено Договір про тіадаїшя правової допомоги від 01.07.2024 року. 
Згідно з п. 9.2 Договору, під час дії Договору Адвокат приймає до виконання доручення Клієнта щодо захисту та представництва його інтересів за фактом загибелі сина ОСОБА_1 в ДТП, а саме ознайомлення з матеріалами справи та супутніми документами, складання адвокатського, запиту, звернення до правоохоронних органів та суду за необхідності для захисту прав загиблого сина та встановлення істинн по справі.
Згідно з п. п. 4.2, 4.7, 4.8 Договору за надання правової допомоги, Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар у розмірі 2000 доларів ЄЩА. 
Фактично сплачено 300 доларів США від узгодженої фіксованої суми гонорару. 
Решта суми сплачується в строю до 05 липня 2024 року (1700 доларів США).
Відповідно до Додатку до договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 межах п. 4.8. Договору, Клієнтом здійснено оплату решти суми 1700 доларів США 03.07.2024.
Договір був укладений 01.07.2024 року, отже, строк його дії сплив 01.01.2025 року. Фактично договір закінчився, і при цьому зобов`язання адвоката за договором так і не виконані.
Протягом цього часу адвокат Баженов Д.В. не виконав жодного із зобов`язань, зокрема передбачених в п. 3.2 - 3.2.5. та,п. 9.2. зазначеного Договору про надання правової допомоги, це надав жодних послуг, не здійснив жодного із передбачених договором доручень, не виконав жодних дій для захист прав позивача у справі щодо загибелі сина, та зник, не виходячи на: зв`язок і не надаючи послуг.
Позивачем були виконано належним чином всі зобов`язання відповідно до умов Договору про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року та сплачено всю суму гонорару.
Договір припинився у зв`язку із закінченням строку його дії, а отримані відповідачем кошти підлягають поверненню, оскільки послуги фактично не надавалися. Крім того, відповідач зник і не виходив на зв`язок.
Таким чином, гонорар сплачувався за дії, які адвокат мав би здійснити, але які ним не були виконані. Підстави для оплати гонорару відсутні, оскільки винагорода передбачає реальне виконання адвокатом доручень, а не лише укладення договору. Однак, так як гонорар вже фактично сплачено, а тому сплачена сума підлягає поверненню.
Позивач вважає, що позивач сплатив відповідачу грошові кошти у сумі 2 000 доларів США за Договором про надання правничої допомоги від 01.07.2024 року. Первісна підстава для отримання коштів відповідачем існувала, проте з огляду на те, що відповідач своїх договірних зобов`язань не виконав, а строк дії договору закінчився, правова підстава для утримання зазначених коштів відпала. У зв`язку, позивач вважає, що вимога про повернення сплачених коштів має також характер кондикційного зобов`язання.
Щодо моральної шкоди, позивач зазначив, що зазнав переживань та емоційного стресу, психологічного дискомфорту, почуття несправедливості та безпорадності, спричинених недобросовісними діями адвоката Баженова Д.В., який не повернув сплачені кошти та не виходить на зв`язок, що посилює його моральні страждання.
Замість того, щоб отримати своєчасну та належну правову допомогу у справі щодо загибелі сина, позивач був вимушений шукати нового адвоката, витрачати додаткові кошти на оплату його послуг, а також витрачати власний час та нерви.
Позивач зазначив, що зазнав додаткових витрат і клопотів, зокрема на підготовку та подачу скарг на адвоката, на підготовку та подачу цієї позовної заяви до суду, на вирішення всіх супутніх питань, пов`язаних із відновленням порушених прав.
Такі дії відповідача є порушенням професійної етики та стандартів адвокатської діяльності, передбачених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правилами адвокатської етики адвоката, зокрема принципів людяності, добросовісності, відповідальності та турботи про клієнта.
У заяві про усунення недоліків позивач в обґрунтування розміру моральної шкоди, окрім зазначеного додав, що він є людиною старшого віку, і подібні негативні ситуації позначаються на його емоційному стані та самопочутті, створюють додаткову напругу та ускладнюють подолання психологічних наслідків втрати близької людини. Постійна невизначеність, відсутність зв`язку з відповідачем і неповернення сплачених коштів, лише посилили ці переживання.
На підставі викладеного, позивач вважає суму обґрунтованою та просить суд стягнути моральну шкоду у зазначеному розмірі, оскільки у такий складний період, пов`язаний із тяжкою втратою сина, дії відповідача спричинили значний емоційний та психологічний стрес, переживання, почуття безпорадності та додаткові митарства.
Відзив на позовну заяву
Відповідач з доводами позивача та позовними вимогами не згоден.
Договором про надання правової допомоги передбачений чіткий порядок дій його сторін, зокрема: відповідно до п.1.1 Договору відповідач надає позивачу необхідну правову допомогу але, лише після того, як позивач доручить відповідачу шляхом надання йому у письмовій формі узгодженого сторонами окремого доручення на вчинення певних дій, якіпередбачені у п.1.1 Договору. В п. 9.2. Договору зазначено: під час дії Договору Адвокат приймає до виконання доручення клієнта щодо захисту та представництва йогоінтересів за фактом загибелі його сина ОСОБА_1 в ДТП, а саме ознайомлення з матеріалами справи та супутніми документами, складання адвокатського запиту, звернення до правоохоронних органів та суду за необхідності для захисту загиблого сина на встановлення істини по справі.
В процесi виконання доручення, а це ознайомлення з наданими позивачем файлами iз матерiалами справи, скаргами на прокурорiв, вiдеофайлами слiдчих дiй, особистим виїздом на мiсце ДТП та пiдготовкою до складання плану подальших дiй, Позивач, без попередження приїxав до офiсу відповідача i в уснiй формi повiдомив, що роботy по виконанню доручення необхідно припинити, з його слiв, він заморився вiд цiєї справи i подальшого з`ясування обставин не бажає. 
Одна iз причин такого бажання, з його слiв, це неможливiсть в Одеському апеляцiйному судi вплинути або домовитися iз колегiєю суддiв про прийняття рiшення на користь позивача ОСОБА_1 . Негативне рiшення для ОСОБА_1 означає неможливiсть подальшого з`ясування обставин, якi необхiдно було з`ясувати пiд час виконання доручення по договору. ОСОБА_1 в односторонньому порядку припинив виконання доручення по Договору, фактично не давши завершити повний комплекс дiй, якi планувалися для виконання доручення. Акти виконаних робiт він не вимагав, а в уснiй формівідповідач йому повiдомив яка робота була уже виконана. Через деякий час ОСОБА_1 в телефонному режимi вимагав вiд відповідача повернути вci сплаченi грошi, але відповідач йому вiдмовив, посилаючись на п. 8.6, 8.7, 9.4 Договору, з якими позивач детально ознайомився, особисто прочитав, погодився i поставив свiй особистий пiдпис.
Також відповідач зазначив, що позивачем була подана до суду вказану позовна заява про стягнення безпiдставно збережених коштiв за ненаданi послуги за договором про надання правничої допомоги.
Однак вважає, що всупереч вимог ч.1, ч.2 ст.48, ч.1, п.1 ч.2 ст,76, ч.1, ч.5 ст.81 ч.1, ч.2 ст.83 ЦПК Укрїни, не були наданi при подачi до суду позову такі письмовi докази, як вищезазначенiокремiдоручення, а також позивач письмово не повiдомив суд в порядку, передбаченому ч.4 ст.83 ЦПК України про об`єктивнi причини, з яких цi докази не можуть бути поданi при подачi позову, внаслiдок чого судом не встановлено додаткового строку для подання цих доказiв в порядку ч.5 ст. 83 ЦПК України, що свiдчить про те, що окремі доручення позивачем вiдповiдачу взагалi не надавались. Лише одне доручення, яке прийнято відповідачем до виконання i письмово викладено в п.9.2 Договору. 
Відповідач вважає, що саме позивачем я був позбавлений можливостi надавати йому правову допомогy в повному обсязi вiдповiдно до п.п.1.1, 3.8, 3.2.1,3.2.4 Договору, окрім консультацiйних послуг по кримiнальному провадженню по ДТП, в якому загинув син позивача - ОСОБА_1 , так як Позивач передав відповідачу лише матерiали кримінального провадження, якi знаходилися в його розпорядженнi, а саме електроннi документи - приблизно 11 Гб iнформацiї, на вивчення та аналiз яких відповідач втратив значний час. 
Kpiм того, вiдповiдно до п.п.3.4.3 Договору, вважає що грошова винагорода (гонорар) йому сплаченапозивачем у повному обсязi цiлком законно та в межах укладеного Договору, оскільки неможливiсть подальшого виконання доручення виникла з його вини. Також, доводить до відома, що позивач вiдповiдно до п.9.4 Договору, про його припинення мав повiдомити відповідача письмово за 30 днiв з обґрунтуванням пiдстав щодо розiрвання Договору. При цьому, йому було вiдомо, що вiдповiдно до п.9.5.Договору він повинен оплатити гонорар у повному обсязi. Вищевказане свiдчить про те, що вiдсутнi правовi пiдстави для повернення відповідачем гонорару.
Відповідач вважає, що оскiльки договiр є правомiрним, його недiйснiсть прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недiйсним в порядку п. 2ч.2 ст.16, ч.1, ч. 2 ст. 202, ч.1 ст. 204 ЦПК України, позивач безпiдставно звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення безпiдставно збережених вiдповiдачем грошових коштiв.
Відповідач щодо позовних вимог про вiдшкодування моральної шкоди та судових витрат є безпiдставними, оскiльки вони є похiдними вiд основної позовної вимоги та не пiдтверджуються жодними належними та допустимими доказами.
Посилаючись на положення п. 5.26 Нацiонального стандарту України «Унiфiкована система органiзацiйно-розпорядчої документацiї. Вимоги дооформлення документiв. ДСТУ 4163:2020», затверджений наказом ДП «Украiнськийнауково-дослiдний i навчальний центр проблем стандартизацiї, сертифiкацiї таякостi» вiд 01.07.2020 № 144, відповідач вважає, що доданi позивачем до позову, як докази, копiї претензiй з доказами вiдправки не можуть бути прийнятi судом в якостi доказiв по справi, зокрема позивачем не наданi копiї описiв документiв, якi були надiсланi позивачем вiдповiдачу у цих листах, що викликає обґрунтована сумнiви, що caме цi копї претензiй були направленi вiдповiдачу. 
До відзиву на позов відповідачем долучена копія скарги позмивача, письмові пояснення відповідача та копія Рiшення Квалiфiкацiйно-дисциплiнарноi комісії адвокатури Чернiвецької областi Нацiональної асоцiацiї адвокатiв України № 250 вiд 10.09.2025.
Відповідь на відзив 
Щодо безпідставності посилань відповідача на відсутність окремого письмового доручення, передбаченого п. 1.2. Договору, позивач зазначив, що посилання відповідача на те, що надання правничої допомоги можливе лише після отримання окремого письмового доручення від позивача, є помилковим та таким, що не відповідає змісту укладеного між сторонами договору. 
Зокрема, пунктом 9.2 Договору прямо визначено, що Адвокат приймає до виконання доручення клієнта щодо захисту та представництва його інтересів за фактом загибелі сина в ДТП, включаючи ознайомлення з матеріалами справи, складення адвокатських запитів, звернення до правоохоронних органів та суду за необхідності. Таким чином, фактично всі істотні умови доручення, включаючи предмет, мету правової допомоги та необхідні процесуальні дії, були прямо погоджені сторонами при укладенні договору. За своєю суттю та змістом укладений договір не є рамковим, а містить конкретне завдання клієнта та конкретні дії, які адвокат зобов`язався виконати. 
Відтак, після підписання договору у відповідача виник обов`язок приступити до надання правничої допомоги без оформлення будь-яких додаткових письмових доручень. Положення договору щодо можливості надання клієнтом окремого письмового доручення слід розуміти як таке, що стосується лише випадків, коли виникає необхідність виконання додаткових дій або надання нових послуг, які не були передбачені договором та не входили до погодженого сторонами обсягу правничої допомоги. 
Зазначена умова не може тлумачитися як підстава для невиконання адвокатом тих зобов`язань, які вже прямо визначені договором. Отже, твердження Відповідача про відсутність окремого письмового доручення не звільняє його від обов`язку виконати погоджені договором дії та фактично є спробою виправдати неналежне виконання або невиконання взятих на себе зобов`язань. 
Посилання Відповідача на відсутність окремого доручення фактично спрямоване на уникнення виконання вже погоджених договором обов`язків. 
Щодо безпідставності тверджень відповідача про відмову Позивача від справ, небажання подальшого з`ясування обстави та про одностороннє припинення виконання доручення позивачем. 
Твердження відповідача про те, що позивач нібито «втомився від справи» та в усній формі повідомив про припинення виконання доручення, не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. На момент укладення договору про надання правничої допомоги 01.07.2024 року апеляційне провадження у справі № 947/10824/22 за апеляційною скаргою захисника Зозулянського Д.О. в інтересах реабілітації сина позивача - обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11.08.2023 ще тривало, резолютивну частину ухвали Одеського апеляційного суду у справі було проголошено лише 11.07.2024. Отже, позивач на момент укладення договору не знав результату розгляду апеляційної скарги, а тому твердження Відповідача про нібито втрату інтересу до справи через можливий негативний результат або неможливість вплинути на суд є необґрунтованими та нелогічними. 
Після ухвалення рішення апеляційним судом позивач не припинив боротьбу за встановлення обставин справи. Іншим захисником, який брав участь у справі, було подано касаційну скаргу, що підтверджується відомостями з офіційного сайту судової влади України та Єдиного державного реєстру судових рішень. Це прямо свідчить про те, що позивач не мав наміру припиняти захист своїх прав, а навпаки продовжував вживати всіх можливих правових заходів. Відтак суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості щодо подальшого оскарження судового рішення, руху справи та наявності касаційного провадження. 
Таким чином, твердження відповідача про нібито відмову позивача від подальшого з`ясування обставин справи є безпідставними та не підтверджуються жодними об`єктивними даними. 
Навпаки, звернення позивача до відповідача мало на меті залучення додаткового захисника для посилення правової позиції та досягнення кращого результату у справі. Однак відповідач фактично не виконав погодженого обсягу робіт та не здійснив необхідних процесуальних дій, передбачених договором. Отже, негативне рішення апеляційного суду не позбавляло позивача можливості подальшого захисту своїх прав та з`ясування обставин кримінального провадження, що підтверджується поданням касаційної скарги. 
Посилання відповідача на протилежне є нелогічним, внутрішньо суперечливим та спрямованим на виправдання неналежного виконання договору. 
Посилання відповідача на нібито припинення позивачем виконання доручення в односторонньому порядку також є безпідставними. 
Відповідно до пункту 9.4 Договору, його розірвання можливе лише за умови письмового повідомлення іншої сторони про намір розірвати договір не пізніше ніж за 30 днів із обов`язковим обґрунтуванням причин такого розірвання. У разі відсутності такого письмового повідомлення договір не вважається розірваним в односторонньому порядку та продовжує свою дію. Жодних письмових повідомлень про розірвання договору між сторонами не здійснювалося, а тому твердження Відповідача про одностороннє припинення позивачем доручення суперечать прямо погодженим сторонами умовам договору. Фактично ж Договір припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку його дії, а не внаслідок розірвання за ініціативою будь-якої зі сторін. Таким чином, у даному випадку має місце не розірвання договору з ініціативи клієнта, а неналежне виконання адвокатом своїх зобов`язань та припинення договору у зв`язку із закінченням строку його дії, що зумовлює обов`язок повернення отриманих коштів. 
Посилання відповідача на те, що виконані роботи нібито були повідомлені позивачу лише в усній формі, не може вважатися належним підтвердженням виконання зобов`язань за договором. 
У разі фактичного надання правничої допомоги адвокат повинен мати можливість підтвердити обсяг та зміст виконаних робіт належними доказами, зокрема актами приймання-передачі послуг, процесуальними документами, листуванням, підготовленими запитами, зверненнями або іншими письмовими матеріалами. Відсутність актів виконаних робіт, а також будь-яких інших документальних підтверджень обсягу та результатів наданих послуг свідчить про те, що належне виконання договору Відповідачем не доведено. Саме на виконавця покладається обов`язок підтвердити факт надання послуг та їх обсяг, тоді як усні повідомлення не можуть вважатися належним доказом виконання договірних зобов`язань. 
Таким чином, твердження відповідача про виконання робіт не підтверджені жодними об`єктивними доказами та не можуть свідчити про належне виконання договору. 
Посилання відповідача на пункти 8.6, 8.7 та 9.4 Договору є недоречними та не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Зазначені положення договору регулюють випадки розірвання договору клієнтом з підстав, не пов`язаних із неналежним виконанням адвокатом своїх зобов`язань, а також ситуації, коли виконання договору стало неможливим з причин, що виникли не з вини адвоката. Саме у таких випадках договором передбачено обов`язок клієнта сплатити гонорар у повному обсязі або оплатити фактично виконану роботу, а отриманий аванс не підлягає поверненню. Разом з тим у даній справі наявні підстави, які безпосередньо пов`язані з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань та фактичним ненаданням погоджених правничих послуг. 
За таких обставин вказані положення договору не можуть застосовуватися, оскільки предметом спору є саме невиконання або неналежне виконання адвокатом умов договору. 
Твердження відповідача про нібито виконання ним певних дій, зокрема особистий виїзд на місце ДТП, є голослівними та не підтверджені жодними належними доказами. Відповідачем не зазначено, на яке саме місце ДТП він виїжджав, коли саме це відбулося, з якою метою, а також не надано жодних документів чи інших доказів, які б підтверджували факт такого виїзду (службових записок, актів виконаних робіт, листування з клієнтом, фотоматеріалів тощо). 
Щодо неналежного завірення копій претензій з доказами відправки та відсутність опису.
Посилання відповідача на те, що копії претензій та докази їх направлення нібито не можуть бути прийняті судом через неналежне засвідчення або відсутність опису вкладення, є безпідставними та не впливають на вирішення спору по суті. 
Подані позивачем копії документів є письмовими доказами, які можуть бути оцінені судом у сукупності. За необхідності суд вправі витребувати оригінали документів або належним чином засвідчені копії, що саме по собі не свідчить про недопустимість поданих доказів. 
Навіть у разі відсутності опису вкладення або формальних зауважень до засвідчення копій, ці обставини не спростовують ключового факту у справі — ненадання відповідачем послуг за договором та відсутності доказів їх фактичного виконання. 
Щодо наданого відповідачем рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про закриття дисциплінарної справи, сторона позивача зазначає, що вказане рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури стосується виключно питання притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності та оцінки наявності в його діях дисциплінарного проступку. Рішення дисциплінарного органу адвокатури не має преюдиційного значення для даної справи, оскільки не встановлює факту належного виконання договору та не вирішує питання повернення коштів. 
З огляду на викладене, позивач вважає, що відзив відповідача не містить обставин, які б спростовували позовні вимоги, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Заперечення на відповідь на відзив 
Позивач стверджуючи про ніби неналежне виконання умов договору, жодного разу не надав доказів того, що під час виконання своїх обов`язків за вказаним договором відповідач дійсно не вчиняв жодних дій, спрямованих на надання позивачу правової допомоги.
Відповідно до п. 9.2 Договору виконання доручень включало в себе ознайомлення з матеріалами справи та супутніми документами, складання адвокатських запитів, звернень до правоохоронних органів та суду за необхідністю для захисту прав загиблого сина на встановлення істини по справі.
Так позивачем було передано відповідачу близько 11 Гб інформації на флеш-носії та вказаний обсяг інформації потербував значного часу для ретельного вивчення, безумовно, вказаний процес входить до складу правової допомоги, оскільки без ретельного вивчення матеріалів справи є неможливим формування позиції захисту.
Позивачем ніяк не підтверджено його нібито «зникнення», ігнорування дзвінків позивача, навпаки, позивачу було відомо розташування офісу, він неодноразово до нього приходив, відтак у разі його «зникнення» було б доцільним звернутися до офісу та залишити повідомлення у помічника, проте, вказаних дій зроблено не було, як і не надано підтверджень порушення умов договору в цій частині.
Посилання позивача на те, що нібито поняття «окреме доручення» має під собою надання клієнтом адвокату доручень, яке не охоплено договором не відповідає дійсності, оскільки у п. 1.2 Договору прямо встановлено, що клієнт відповідно до умов цього договору надає адвокату окремі доручення про вчинення дій, передбачених п. 1.1 Договору. Окремі доручення узгоджуються сторонами у письмовій формі.
Таким чином пунктом 9.2 Договору закріплено те доручення за договором, яке було надано адвокату позивачем в момент підписання договору та вказане доручення було прийнято до виконання, про що свідчить передання позивачем матеріалів по справі та їх вивчення адвокатом для формування правової позиції, що потребувало часу, зокрема через те, що кримінальне провадження вже було на розгляді в апеляційній інстанції та відповідач не брав участь у даній справі як захисник, тобто не був обізнаний про процесуальні деталі розгляду справи та фактичні обставини у інший спосіб, ніж зі слів позивача.
Посилання позивача на те, що є неправдивими твердження про те, що позивач втомився від справи № 947/10824/22 та вирішив припинити виконання доручення жодним чином не пов`язується з поданням касаційної скарги у справі стосовно сина позивача іншим адвокатом, оскільки цілком логічно припустити, що позивач вирішив закінчити провадження у даній справі з адвокатом, який брав участь у першій та апеляційній інстанціях та обізнаний з деталями від початку справи, та вирішив припинити дію договору, який був укладений з відповідачем за власним бажанням.
Відповідно до п. 3.2.3 Договору по закінченню надання правової допомоги по окремо узгодженому дорученню надавати клієнту Акт прийому-передачі виконаного доручення, а в даному випадку надання правової допомоги закінчено не було, отже, не виникло обов`язку у відповідача як адвоката у наданні клієнту звіту.
Відповідно до положень п. 3.3.2. Договору, клієнт має право за вимогою отримати від адвоката усні або письмові відомості про хід виконання доручення, проте позивач не вимагав надання письмових відомостей про хід виконання та отримував інформацію в усному вигляді під час телефонних розмов та особистих зустрічей аудіо фіксація яких адвокатом не ведеться з міркувань етики та конфіденційності.
Найголовніше, на думку сторони відповідача, позивач не надає доказів того, що йому не надавалась правова допомога, тобто до позову надано лише договір, додаткову угоду та копії претензій, які направлялись позивачем навіть не на адресу відповідача, зазначену в Договорі, а будь-куди на вулицю Квіткову у м. Одесі, тобто позивач користується тим, що правова допомога – це не матеріальна річ, а процес, відповідно до положень договору до складу такої допомоги входять також надання консультацій з правових питань виконання доручення за договором просто неможливо зафіксувати, не порушивши при цьому недоторканість приватного життя.
Відповідач вважає, що викладене у відповіді на відзив, є лише намаганням позивача трактувати положення підписаного ним договору в інший спосіб, ніж вони викладені, намагання перекласти тягар доказування цілком на відповідача та приховування існування комунікації між позивачем та відповідачем упродовж виконання адвокатом прийнятого від клієнта доручення з метою незаконного збагачення за рахунок відповідача, користуючись тим, що відповідач, розуміючи тяжкість морального стану клієнта, спричиненим загибеллю сина та кримінальним провадженням відносно нього, не вимагав від пригніченого клієнта підписання акту прийому-передачі робіт.
Просить суд до пояснень та письмових матеріалів позивача через їх неправдивість віднестись критично, оскільки така позиція вводить в оману суд.
Вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Процесуальні дії та рух справи
Позивач 09.10.2025 звернувся до канцелярії Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 13.10.2025 позовну заяву залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків: навести обґрунтування позовних вимог в частині стягнення 2000,00 доларів США та підтвердити документально; зазначити суму грошових коштів, яка підлягає стягненню у гривні; привести позовну заяву у відповідність п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України; сплатити та надати оригінал квитанції про сплату судового збору в частині моральної шкоди.
22.10.2025 позивач на виконання вимог ухвали судді про залишення позову без руху надав заяву, квитанцію про доплату судового збору та уточнену позовну заяву.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2025 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідачу визначений п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позовну заяву.
18.11.2025 відповідач звернувся до суду із заявою про надання доступу до матеріалів електронної справи з метою подальшого ознайомлення.
19.01.2026 до суду від сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про долучення доказів.
У судовому засіданні 20.01.2026 суд прийняв відзив та долучив до матеріалів справи, а також задовольнив клопотання відповідача про долучення доказів: до матеріалів справи долучені документи з питання розгляду дисциплінарної скарги на відповідача ОСОБА_2 . 
У судовому засіданні задоволено клопотання позивача про відкладення судового засідання з метою надання відповіді на відзив. Судове засідання відкладене на 18.02.2026.
Представник позивача 16.02.2026 звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» з відповіддю на відзив. 
16.02.2026 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.
18.02.2026 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив.
18.02.2026 до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів у справі.
Судове засідання 18.02.2026 у зв`язку з відключенням електроенергії у Київському районному суді м. Одеси відкладене на 19.03.2026.
У судовому засіданні 19.03.2026, відповідач клопотав про залишення без розгляду його заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, просив його не розглядати.
Також у судовому засіданні 19.03.2026 прийняті та долучені до матеріалів справи відповідь позивача на відзив та заперечення відповідача на відповідь на відзив, а також задоволено клопотання позивача про долучення доказів: копію першої сторінки договору від 14.08.2024 №063/24, укладеного між позивачем та іншим адвокатом, долучено до матеріалів справи.
Окрім цього у судовому засіданні розпочатий розгляд справи по суті, вислухана позиція сторін, суду сторонами та їх представниками надані пояснення. У судовому засіданні на стадії дослідження доказів оголошена перерва до 23.04.2026.
Судове засідання 23.04.2026 за клопотанням представника позивача відкладене на 21.05.2026.
У судовому засіданні 21.05.2026 досліджені письмові докази, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення та відклав його проголошення до 29.05.2026.
Встановлені фактичні обставини справи
Установлено, що 01.07.2024 між адвокатом Бежанерем Д.В. та ОСОБА_1 укладений Договір про надання правової допомоги.
Факт його укладання та підписання сторонами договору не оспорюється.
Відповідно до п.1.1, п. 1.2Договору, Клiєнт доручає, а Адвокат приймає доручення i зобов`язується надавати необхiдну правову допомогy:
-дiяти вiд iмені Клiента;
-захищати iнтереси Клiентау вcix без винятку органах державної влади, прaвоохоронних органх, органів мiсцевого самоврядування, пiдприємств, установ, органiзацiй, громадських об`єднань, у вcix судах, передбачених Законом України «Про судоустрiй в Укранi»;
-надавати правову iнформацію, роз`яснювати та консультувати з правових питань;
-складати заяви, скарги, процесуальнi та iншi документи правового xapaктepy, пiдписувати їx, як предствник Клiента;
-захищати права, свободу i законнi iнтереси Клiєнта, як пiдозрюваного, обвинуваченого, пiдсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходiв медичного чи виховного харакгеру або вирішується питання про їх застосування у кримiнальному провадженнi, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу iноземнiй державi (екстралицiю), а також особи, яка притягається до адміністративної вiдповідальності пiд час розгляду справи проадміністративні правопорушення;
-надавати прaвову допомоry Клiєнтy, як свiдку у кримiнальному провадженнi;
-представляти iнтереси Клiєнта як потерпiлого пiд час розгляду справи про адмiнiстративне правопорушення;
-представляти права i обов`язки Клiєнта, як потерпiлого, цивiльного позивача, цивiльного вiдповідача у кримiнальному провадженнi;
-представляти iнтереси Клiєнта у судах пiд час здiйснення цивiльного, господарською, адмiнiстративного та конституцiйного судочинтсва, а також в iнших державних органах, перед фiзичними та юридичними особами;
-надавати правову допомогy Клiєнтy пiд час виконання та вiдбування кримiнальних покарань. 
1.2.Клiент вiдповiдно до цього Договору надає Адвокатy oкpeмi доручення про вчинення дiй, передбачених в п.1.1 даного Договору. Oкремі доручення узгоджуються сторонами у письмовiй формi.
Згідно з пунктом 9.2 Договору, під час дії Договору Адвокат приймає до виконання доручення Клiєнта щодо захистy та представництва його iнтересів за фактом загибелi сина ОСОБА_1 в ДТП, а саме ознайомлення з матерiалами справи та супутними докумнтами, складання адвокатського запитy, звернення до правоохоронних органiв та суду за необхiдностi для захистy прав загиблого сина на встановлення iстини по справi.
Під час розгляду справи, згідно з наданими сторонами поясненнями суду, встановлено, що позивачем передані матеріали кримінального провадження на флеш носії, інформація на якому складала за обсягом 11Гб, за обсягом кримінальне провадження складалось більше ніж 900 аркушів.
Згідно з пунктом 3.1.6 Договору, адвокат має право отримувати гонорар відповідно до умов даного договору.
Пунктом 4.2 Договору визначений розмір гонорару, зокрема Клiєнт зобов`язується сплатити Адвокатy гонорар у розмiрi 2000 доларiв США.
Як встановлено судом та не оспорюється сторонами у справі, позивач сплатив відповідачу гонорар у розмірі 2000 доларів США.
Відповідно до п. 3.2.1. Договору, адвокат зобов`язаний, серед іншого, надавати пpавову допомогy вiдповiдно до узгодженою з Клiєнтом дорученння, та вiдповiдно до умов цього Договору.
Згідно з 3.2.2. Договору, Адвокат залишається вiдповiдальним перед Клiєнтом за невиконання цього Договору в повному обсязi.
Пунктом 3.2.3. Договору, по закiнченню надання правової допомоги по окремо узгодженому дорученню надавати Клiєнту Акт прийому-передачi виконаного доручення. 
Як встановлено судом Акт прийому-передачі виконаного доручення за результатами виконання Договору (за закінченням строку його дії) не складався, позивачем від відповідача не вимагався.
Згідно з наданими поясненнями сторони відповідача, останній виконував договір: вивчав справи, про що свідать його чернові записи та помітки на матеріалах, а оскільки позивач окрім звернення до нього з претензією щодо повернення гонорару не звертався, акт виконаних робіт не вимагав, ним такий акт не складався.
Згідно з наданими позивачем поясненнями, останній підтвердив, що він не вимагав від відповідача складання передбачених договором актів та/або звітів.
Матеріали справи доказів щодо письмового звернення позивача до відповідача з вимогами про складання актів, звіту, також не містять.
Відповідно до п. 3.3.2, п. 3.3.4. Договору, Клієнт має право, серед іншого, за вимогою отримувати від Адвоката ycнi або письмовi вiдомостi про хiд виконання доручення; по виконаннi доручення отримати звiт про фактичні витрати з доданням виправдувальних документiв, якщо це вимагається характером доручення.
Пунктом 3.4.3. Договору, Клієнт зобов`язаний у разi неможливості виконання цього Договору, що виникла не з вини Адвоката, виплатити Адвокату гонорар за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання. У тих випадках, коли неможливiсть виконання виникла з вини Клiєнта, гонорар за даним Договором пiдлягає сплатi у повному обсязi, а отриманий aванс не повертається.
Згідно з п. 9.4 Договору, даний Договір може бути розiрвано на письмову вимогy кожної iз cтopін. Про свiй намір розiрвати Договiр, сторона письмово сповiщає iншу сторону за 30 днiв до моменту розiрвання Договору iз обов`язковим обґрунтуванням причин такого розiрвання. У разi не сповiщення iнiцiюючою стороною iншої сторони про свiй намiр розiрвати даний Договiр, а також у разi неповiдомлення причин такого розiрвання, Договiр не вважається розірваним в односторонньому порядку та продовжує свою дiю.
Відповідно до п. 9.5 Договору, при достроковому припиненні розiрваннi даного Договору Клiєнт зобов`язаний оплати адвокату гонорар вiдповiдно до умов цього Договору, а Адвокат зобов`язаний повiдомити Клiєнта про можливi наслiдки та ризики, пов`язанi з припиненням/розiрванням Договору.
Згідно з наданими позивачем під час судового розгляду поясненнями суду, а також матеріалами справи, ОСОБА_1 не звертався до адвоката Баженова Д.В. з вимогою або пропозицію щодо розірвання укладеного між ними Договору про надання правової допомоги від 01.07.2024.
Також встановлено, що відповідно до п. 3.4.6, п. 3.4.9. Договору клієнт зобов`язаний не пiзнiше нiж за ciм днiв письмово повiдомити Адвоката про свiй намiр укласти з iншим aдвокатом або фахiвцем в областi права договiр з аналогiчним дорученням або схожим дорученням чи дорученням, що можливо у майбутньому може стосуватися цього Договору. Клієнт зобов`язаний iнформувати Адвоката, чи не зв`язаний Клiєнт не розiрваною угодою з іншим Адвокатом (адвокатським об`єднанням, юристом, юридичною фiрмою тощо).
Згідно з наданою стороною позивача копією першого аркушу Договору про надання правової допомоги № 063/24 від 14.08.2024, суд встанови, що між позивачем та іншим адвокатом Орловським Олегом Володимировичем 14.08.2024 укладений договір, предметом якого є представництво інтересів ОСОБА_1 у Вищому кримінальному суді Верховного Суду.
Згідно з позицією сторони позивача вказаний доказ наданий на підтвердження того, що позивач не припинив дій щодо подальшого оскарження судових рішень та не відмовлявся від з`ясування обставин справі стосовно сина позивача.
Про фактичний вступ у вказану справу адвокатом Орловським О.В. свідчить інформація, яка міститься у судовому рішенні касаційного суду від 08.04.2025 у справі № 947/10824/22.
Також згідно з інформацією у судових рішеннях апеляційного суду від 11.07.2024 у справі № 947/10824/22, захисником інтересів позивача представляв адвокат Зозулянський Д.О. 
Водночас матеріали справи не містять доказів письмового повідомлення позивачем відповідача про намір укласти договір з іншим адвокатом, а також про сам факт укладання договору, який стосується виконання доручення, передбаченого умовами укладеного між сторонами Договору, як це визначено у п. 3.4.6 та п. 3.4.9. Договору.
Відсутність повідомлення позивачем про намір укласти договір з іншим адвокатом, укладання такого договору з іншим або іншими адвокатами та фактичний вступ у вказану справу інших адвокатів також підтверджена самим позивачем під час судового розгляду.
Пунктом 3.4.5. Договору передбачено, що у випадках невиконання, ненaлежного виконання cвоїх зобов`язань, сторони несуть відповідальність, передбачену роздiлом 8 даного договору.
Розділ 8 Договору не містить положень щодо відповідальності сторін.
Водночас така відповідальність сторін передбачена розділом 6 Договору.
Згідно з п. 6.1. Договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть вiдповiдальність, визначену цим Договором у вiдповiдності з дiючими Законами України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змiстом зобов`язання.
Пунктом 6.2.Договру передбачено, що сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов`язань за цим Договором, якщо воно сталося не з їх вини.
Відповідно до п. 6.6. Договору, максимальна вiдповiдальнiсть Адвоката перед Клiєнтом не може ні за яких обставин перевищувати розмiр гонорару по даному Договору. Клiєнт висловлює свою згоду з тим, що нi за яких зобов`язаннях Адвокат не може бути вiдповiдальним за будь-якi побiчні, випадковi, непрямi збитки, незалежно вiд причин їх виникнення.
Пунктом 6.10 Договору передбачено, що усі спори, що пов`язанi iз цим Договором, його укладанням або такі, що виникають в процесi виконання умов цього Договору, вирiшуються шляхом переговорiв мiж Сторонами. Якщо спiр неможливо вирiшити шляхом переговорiв, він вирішується в судовому порядку.
Також, дослідивши надані докази, суд встановив, що позивач звернувся до відповідача з претензіями від 28.01.2025 та від 30.01.2025 з вимогами повернути гонорар. 
Претензія від 28.01.2025 скерована на адресу відповідача: м. Одеса, вул.. Квіткова, офіс 1.
Вказану претензію відповідач не отримав, пояснивши суду про те, що невірно вказана адреса отримувача, згідно з договором вірною адресою відповідача – його офісу як адвоката є: м. Одеса, Великий Фонтан, вул. Квіткова,1, офіс 8.
Згідно з копією Довідки АТ «Укрпошта» про причини повернення поштового відправлення, останнє повернулось у зв`язку із закінченням строку зберігання.
Претензія від 30.01.2025 скерована позивачем на адресу: м. Одеса, вул.. Квіткова, 1, яка також повернулась з відміткою АТ «Укрпошта» за закінченням терміну зберігання.
Відповідач пояснив суду, що вказане поштове відправлення також до нього не приходило (працівники пошти завжди приносять кореспонденцію за його адресою), оскільки в м. Одесі є дві вулиці Квіткова, тому у договорі і вказувалась адреса вулиці Квіткової, 1 на Великому фонтані в м. Одесі.
Таким чином, відповідач жодних претензій від позивача не отримував.
Окрім цього пояснив суду, що позивачу була відома адреса його офісу, куди позивач мав можливість з`явитись самостійно. Він жодним чином не уникав зустрічей з позивачем.
Матеріали справи письмових відповідей на вказані претензії не містять, оскільки вони не отримувались відповідачем, отже залишаються не виконаними.
У зв`язку з цим, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом.
Щодо моральної шкоди, позивач пояснив суду, що зазнав переживань та емоційного стресу, психологічного дискомфорту, почуття несправедливості та безпорадності, спричинених недобросовісними діями адвоката Баженова Д.В., який не повернув сплачені кошти та не виходить на зв`язок, що посилює його моральні страждання.
Замість того, щоб отримати своєчасну та належну правову допомогу у справі щодо загибелі сина, позивач був вимушений шукати нового адвоката, витрачати додаткові кошти на оплату його послуг, а також витрачати власний час та нерви.
Позивач зазначив, що зазнав додаткових витрат і клопотів, зокрема на підготовку та подачу скарг на адвоката, на підготовку та подачу цієї позовної заяви до суду, на вирішення всіх супутніх питань, пов`язаних із відновленням порушених прав.
Такі дії відповідача є порушенням професійної етики та стандартів адвокатської діяльності, передбачених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правилами адвокатської етики адвоката, зокрема принципів людяності, добросовісності, відповідальності та турботи про клієнта.
У заяві про усунення недоліків позивач в обґрунтування розміру моральної шкоди, окрім зазначеного додав, що він є людиною старшого віку, і подібні негативні ситуації позначаються на його емоційному стані та самопочутті, створюють додаткову напругу та ускладнюють подолання психологічних наслідків втрати близької людини. Постійна невизначеність, відсутність зв`язку з відповідачем і неповернення сплачених коштів, лише посилили ці переживання.
На підставі викладеного, позивач вважає суму обґрунтованою та просить суд стягнути моральну шкоду у зазначеному розмірі, оскільки у такий складний період, пов`язаний із тяжкою втратою сина, дії відповідача спричинили значний емоційний та психологічний стрес, переживання, почуття безпорадності та додаткові митарства.
Дослідивши докази надані сторонами по справі, встановлено, що позивач звертався у 2025 році зі скаргою до Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Чернівецької області.
Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Чернівецької області від 06.08.2025 № 242 порушено дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_2 .
Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Чернівецької області від 10.09.2025 № 250 дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю переконливих доказів надіслання за належною адресою адвоката та отримання ним претензій скаржника, у зв`язку з чим палата позбавлена можливості встановити факт порушення адвокатом ОСОБА_2 вимог договору про надання правової допомоги.
При цьому дисциплінарна палата зазначила, що вказане не позбавляє скаржника звернутися з повторною скаргою, за наявності нових фактів не виконання адвокатом обов`язків по договору.
Вказане рішення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Чернівецької області позивач не оскаржував, з новою скаргою до комісії не звертався.
Оцінка аргументів та Мотиви суду
Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захист цивiльних прав та інтересів може бути визнання правочину недiйсним. 
Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, змiну або припинення цивiльних прав та обов`язкiв. 
Вiдповiдно до ч.2 ст.202 ЦК України правочини можуть бути одностронніми та дво - чи багатосторонніми.
Вiдповiдно до ч.1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно зі статті 1, частин 3 та 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст Договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 906 ЦК України передбачає відповідальність виконавця, за порушення договору про надання послуг. Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання, послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності йото вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст, 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та порядку, встановлені договором.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна лов есті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановивши обставини справи, оцінивши надані суду докази з точку зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд, керуючись внутрішнім переконанням, дійшов висновку про недоведеність стороною позивача порушення адвокатом умов договору та невиконання взятих на себе ним зобов`язань.
При цьому суд звертає увагу на той факт, що відсутність складеного акту прийому-передачі виконаного доручення позивачу, на яке посилається останній, є наслідком недобросовісної поведінки самого позивача щодо виконання умов договору.
Зокрема про вказане свідчить відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що позивач повідомив відповідача про вже укладені договору про надання правової допомоги з іншими адвокатами, фактичний вступ їх у справу та надання фактичної правової допомоги під час дії укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги.
Про відсутність усних повідомлень відповідача з боку позивача про наявність у його справі інших адвокатів та укладених з ними договорів, направлення йому будь-яких письмових звернень/повідомлень про вказані факти свідчать і надані позивачем суду пояснення під час судового розгляду справи.
Договір між позивачем та новим адвокатом був укладений 14.08.2024, тобто після спливу 1,5 місяця після укладення позивачем з відповідачем Договору про надання правової допомоги (01.07.2024) та передання відповідачу для виконання доручення з вивчення матеріалів справи інформації у розмірі 11 Гб. Договір між позивачем та відповідачем укладався на 6 місяців.
Як встановлено судом, у тому числі згідно з наданими самим позивачем поясненнями суду, позивач не ініціював припинення договору відповідно до умов розділу 9 Договору, тобто письмових повідомлень не направляв, в усному порядку прямо про розірвання договору не зазначав.
Після спливу строку виконання договору, тобто після 01.01.2025 позивач до відповідача з вимогами про надання Акту прийому-передачі виконаного доручення та/або договору в цілому не звертався.
Як встановлено судом, позивач після спливу дії Договору про надання правової допомоги від 01.01.2025 одразу звернувся до відповідача з претензіями про повернення грошових коштів.
При цьому, починаючи з липня та серпня 2024 року вже отримував правову допомогу у своїй справі іншими адвокатами (Зозулянським Д.О., Орловським О.В.), при цьому так і не повідомивши відповідача про існування вже укладеного як 5 місяців договору з іншим адвокатом.
Отже, суд дійшов висновку, що посилання позивача про відсутність будь-яких доказів виконання договору, зокрема Актів прийому-передачі виконаного доручення є необґрунтованими, оскільки відсутність таких документів зумовлена недобросовісною поведінкою самого позивача щодо виконання ним свої зобов`язань та реалізації своїх прав, передбаченими умовами Договору про надання правової допомоги від 01.07.2024.
Відповідно до ст. 3 ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є  справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 55 постанови). Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків (пункт 60 постанови). Введення у цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного (пункт 61 постанови).
Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, сформульованим у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 914/1954/20, суди мають враховувати принцип добросовісності - стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності, базується на римській максимі: ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається.
Отже, при розгляді будь-якого цивільно-правового спору суд має підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного з точки зору відповідності його стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору, адже саме такий підхід відповідає не тільки букві, але й духу договірного права.
Під час надання оцінки діям адвоката під час виконання умов Договору, укладеного з позивачем, суд бере до уваги висновок Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Чернівецької області, відповідно до якого у діях адвоката ОСОБА_2 ознак дисциплінарного проступку не встановлено.
Умовами договору, зокрема пунктом 3.4.3. Договору, Клієнт зобов`язаний у разi неможливості виконання цього Договору, що виникла не з вини Адвоката, виплатити Адвокату гонорар за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання. У тих випадках, коли неможливiсть виконання виникла з вини Клiєнта, гонорар за даним Договором пiдлягає сплатi у повному обсязi, а отриманий aванс не повертається.
Виходячи з встановлених обставин (неповідомлення позивачем укладання договорів з іншими адвокатами, відсутність вимог щодо складання актів виконаного доручення та звітування про виконану відповідачем роботу за укладеним договором, а направлення відповідачу одразу претензій про повернення виконаних гонорару, яке не передбачене умовами договору), суд, з урахуванням наданих доказів, не вбачає доведеність фактів вини адвоката щодо виконання взятих на себе зобов`язань на підставі Договору про надання правової допомоги від 01.07.2024.
Окрім цього суд при вирішенні вказаної справи враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17, відповідно до якої договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України. Якщо позивач в односторонньому порядку не відмовлявся від договору або договір не був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку, закінчення строку дії договору не є підставою для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним. Після закінчення строку дії договору невикористаний аванс, переданий на виконання такого договору, не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 липня 2019 року у справі № 756/3966/17, від 25 червня 2018 року у справі № 314/3995/15, від 11 липня 2018 року у справі № 752/18477/15-ц.
Ураховуючи, що відносини між сторонами виникли на підставі Договору про надання правової допомоги від 01.07.2024, то положення статті 1212 ЦК України не підлягають застосування до вказаний правовідносин. Таким чином грошові кошти сплачені як гонорар на підставі договору не підлягають витребуванню на підставі ст. 1212 ЦК України.
На момент розгляду справи договір хоча і припинив свою дію, водночас позивач не позбавлений можливості звернутися до адвоката з вимогою надати акт прийому-передачі виконаного доручення за вказаним договором, оскільки до цього часу позивач лише звертався до відповідача із претензіями про повернення сплаченого ним гонорару, при цьому з 14.08.2024 отримуючи правову допомогу у своїй справі від іншого адвоката.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з адвоката Баженова Д.В. на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 2000 доларів США, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення морального відшкодування у розмірі 50 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди має виникати за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди (правова позиція ОП КЦС ВС, викладені у постанові від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20).
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12, та ст. 81 ЦПК України.
З огляду на встановлені обставини справи (недоведення стороною позивача порушень з боку відповідача під час виконання умов договору, встановленої судом недобросовісної поведінки позивача під час виконання договору про надання правової допомоги, що виразилось у неповідомленні позивачем відповідача до закінчення дії цього договору про укладання договорів про надання правової допомоги з іншими адвокатами, відсутність досудового врегулювання питання між сторонами щодо обсягу виконаних робіт за договором від 01.07.2024, про що свідчить відсутність акту прийому-передачі виконаного доручення, натомість позивач звернувся до відповідача одразу з претензіями про повернення гонорару), надані та оцінені докази, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача морального відшкодування в розмір 50 000,00 грн є не доведеним стороною позивача, а отже таким, що не підлягають задоволенню.
Стороною позивача не надано належних, достатніх доказів на підтвердження своїх доводів і аргументів щодо наявності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.
Отже, суд з урахуванням викладеного, виснував про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, ураховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до адвоката Баженова Дмитра Вікторовича про стягнення безпідставно збережених коштів за ненадані послуги за договором про надання правничої допомоги та моральної шкоди відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Вступна та резолютивна частина рішення проголошена 29.05.2026.
Повне рішення суду складене та підписане 08.06.2026.

Суддя              Ю. А. Скриль