Справа № 344/10751/26 
Провадження № 1-кп/344/1148/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 червня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 
за участю секретаря с/з ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо: 

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , оператора безпілотних літальних апаратів 4 відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів роти безпілотних авіаційних комплексів мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого, 

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, - 

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_5 вчинив ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчинене в умовах воєнного стану.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.
Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.
З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.
У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений воєнний стан. У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався в передбаченому законом порядку та діє по теперішній час.
Водночас, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 №64 від 26.02.2025 старшого солдата за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 призначено на посаду сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу вказаної військової частини та зараховано до списків особового складу.
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
У відповідності до вимог ст.ст.9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Разом з цим, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, старший солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військове кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05.11.2025 старший солдат ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати, вирішив ухилитись від виконання обов`язків військової служби шляхом надання командуванню військової частини НОМЕР_3 завідомо підроблених документів.
Реалізуючи злочинний умисел, не пізніше 05.11.2025 старший солдат ОСОБА_5 під час несення військової служби у військовій частині НОМЕР_3 , подав рапорт командуванню військової частини НОМЕР_3 із завідомо неправдивими відомостями, які надають право звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини, пов`язані з необхідністю здійснювати догляд за дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно з наданими підробними документами є особою з інвалідністю другої групи.
До рапорту про звільнення, старший солдат ОСОБА_5 додав підроблені документи, в яких містилися завідомо неправдиві відомості, а саме: завірені копії висновку №927/1 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги догляду на непрофесійній основі від 10.09.2025 та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №929314 від 17.09.2024. 
У довідці МCE 12 AAB №929314 від 17.09.2024 внесені завідомо неправдиві відомості, про те що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 оглянута 17.09.2024 та їй встановлена друга (ІІ) група інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання.
Внаслідок злочинних дій старшого солдата ОСОБА_5 , наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 05.11.2025 № 345 останнього звільнено з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто за сімейними обставинами необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб із інвалідністю І чи ІІ групи, тим самим ухилився від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчиненому в умовах воєнного стану та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, за місцем свого проживання до 27.01.2026.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі. Пояснив суду, що з 28.04.2022 року він проходив військову службу з ЗСУ протягом 3,5 років, був мобілізований у період воєнного стану на території України. Через телеграм канал у невідомих осіб придбав підроблені документи на ім`я дружини, а саме посвідчення особи з інвалідністю та ряд документів до нього, які подав командиру при написанні рапорту для звільнення з військової служби. Коли писав рапорт на звільнення зі служби, знав та розумів, що такі документи є підробленими і надають йому підставу на звільнення. Після звільнення з військової служби отримував грошові виплати, кошти не повернув. Визнає в повному обсязі всі обставини вчиненого, спосіб та час вчиненого правопорушення, а також погоджується із кваліфікацією його дій, розкаюється у вчиненому, просить врахувати його стан здоров`я та суворо не карати.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності його позиції приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.4 ст.409 КК України, як ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчинене в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не знаходить.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, дані, що характеризують обвинуваченого, його вік, стан здоров`я.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч.4 ст.409 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті. 
Зважаючи на особу винного, дані, які його характеризують, щире каяття у вчиненому, його вік, стан здоров`я, поведінку обвинуваченого після вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений негативно ставиться до вчиненого, продовжує проходити військову службу, має тяжке поранення отримане внаслідок бойових дій, ряд нагород за бойові заслуги, позитивно характеризується, суд вважає за вказаних підстав, за можливе застосувати ст.75 КК України – звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Вказане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу слід залишити раніше обраний у виді застави.
Витрати на залучення експертів та речові докази в даному провадженні відсутні.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, керуючись ст.ст.368-371, 374 КПК України, суд,- 
У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік шість місяців.
Виконання обов`язків відповідно до ст.76 КК України покласти на командира військової частини НОМЕР_2 .
У разі звільнення з військової частини, зобов`язати ОСОБА_5 згідно ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зарахувати в час відбуття покарання, час перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з 27.01.2026 року по 29.01.2026 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний у виді застави в сумі 99 840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень, яку після набрання вироком законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_6 .
Скасувати арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.01.2026 року.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7