Справа № 560/4564/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

05 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що оформлене листом №221150003181 від 12.03.2026;
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обґрунтування позовних вимог вказує, що їй було протиправно відмовлено у виплаті грошової допомоги.
Ухвалою від 25.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що на заяву позивача щодо отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального страхового стажу. Вказує, що період роботи позивача на посаді викладача фортепіано в школі мистецтв, яка відноситься до сфери культури, що не передбачено Переліком № 909, не зараховується до стажу, що дає право на призначення пенсії з вислугу років, відповідно і в страховий стаж, що дає право на виплату грошової допомоги. Крім цього, Головне управління звертало увагу, що у довідці від 09.02.2026 № 16, виданій Новоушицькою дитячою школою, невірно вказано дату народження заявниці.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений строк не скористалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 серпня 1985 року працює на посаді викладача по класу фортепіано Новоушицької музичної школи.
04 березня 2026 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
За принципом екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області рішенням від 12.03.2026 року № 221150003181 відмовило позивачці у проведенні нарахування грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю спеціального стажу.
В рішенні зазначено, що період роботи позивачки на посаді викладача фортепіано в школі мистецтв, яка відноситься до сфери культури, що не передбачено Переліком № 909, не зараховується до стажу, що дає право на призначення пенсії з вислугу років, відповідно і в страховий стаж, що дає право на виплату грошової допомоги. Також Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вказує, що у довідці від 09.02.2026 №16, виданою Новоушицькою дитячою школою, невірно вказано дату народження заявниці.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ст.28 Закону України «Про освіту» №2145-VIII система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти. Невід`ємними складовими системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова перед вища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати».
Відповідно до п. 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Згідно з п. 5 Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Згідно з п. 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 №909 до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на посадах викладачів, заступників директорів з навчальної роботи, а також у вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, фактом виходу на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотриманням такою особою будь-якого іншого виду пенсії до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Посада викладача передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою КМУ від 04.11.1993 №909.
Таким чином, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п. "е" ст. 55 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 по справі №876/5312/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У правових висновках, які викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 13 лютого 2019 року у справі №233/4308/17 стосовно оцінки правових висновків викладених у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №419/794/15 на яку посилається відповідач, зазначено, що за позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду цей правовий висновок Верховного Суду України не містить аналізу законодавства (зокрема, положень Закону України від 23 травня 1991 року № 1060-XII "Про освіту", Закону України від 22 червня 2000 року №1841-III "Про позашкільну освіту", Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963, Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2011 року №433, яке регулює правовідносини, що виникають при розгляді органами Пенсійного фонду України заяв громадян про призначення пенсій за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, а тому не в повній мірі відповідає принципам, закріпленим у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", зокрема, щодо перевірки того, чи прийнято суб`єктом владних повноважень оскаржуване рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Проте, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі №876/5312/17 відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 419/794/15, зазначивши, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.
Отже, Велика Палата Верховного Суду України не підтримала правові висновки, які були викладені у поставові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №419/794/15.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відмова Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області, оформлена рішенням №221150003181 від 12.03.2026 року, щодо не зарахування до спеціального стажу позивачу, який дає право на отримання пенсії за вислугу років, є протиправною.
Зважаючи на викладене, позивачу слід зарахувати спеціальний стаж на посаді викладача по класу фортепіано у "Новоушицькій дитячій музичній школі" до педагогічного стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд оцінює критично оцінює посилання відповідача, про те, що у довідці від 09.02.2026 № 16, виданій Новоушицькою дитячою школою, невірно вказано дату народження заявниці, з огляду на наступне.
Суд зазначає, що згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Згідно із записами трудової книжки від 01.08.1985 серії НОМЕР_1 позивачка з 01 серпня 1985 року працює викладачем по класу фортепіано у Новоушицькій дитячій музичній школі.
Суд зазначає, що за статтею 62 Закону №1788-XII та пунктами 1, 2 Порядку №637 підтвердження права на призначення пенсії на пільгових умовах здійснюється відповідно до записів у трудових книжках працівників, а в разі їх відсутності - іншими документами, виданими за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Трудова книжка позивача містить записи про роботу позивача протягом спірного періоду, відтак, доводи відповідача про невірно зазначену дату народження позивачки у архівній довідці є необгрунтованими.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивачка відповідає необхідним умовам для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п.7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №221150003181 від 12.03.2026 є протиправним та підлягає скасуванню.
Як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.
Положеннями пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат належить:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд зазначає, що предмет спору в цій справі не є значно складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви у справі №560/4564/26 вимагала значного обсягу часу та за своїми характеристиками була віднесена до обсягу складних справ.
Таким чином, з урахуванням обставин справи, а саме: виходячи з обсягу та характеру доказів у справі (відсутності експертиз, відсутності виклику свідків, тощо); кількості учасників у справі; виходячи з фактично витраченого представником позивача часу, суд вважає розмір вартості наданих правничих послуг, визначених в договорі, неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, та, відповідно, вимоги про відшкодування 5000,00 грн як витрат на правничу допомогу - необґрунтованими.
Водночас, суд вважає, що співмірною та розумною у цій справі загальною компенсацією вартості наданих адвокатом послуг є сума 1000,00 грн, яку слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно до ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Оскільки рішення №221150003181 про відмову у призначенні позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №221150003181 від 12 березня 2026 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2064 (дві тисячі шістдесят чотири) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідачі:	Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83,м. Одеса,Одеська обл., Одеський р-н,65012 , код ЄДРПОУ - 20987385)  Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		О.О. Михайлов