Справа № 346/746/26
Провадження № 2/346/1445/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 травня 2026 р.	м. Коломия Коломийський міськрайонний суд  Івано - Франківської області	

у складі головуючого судді  Яремин М.П.
з участю секретаря  Урбанович І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Деал Груп Фінанс ” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.08.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір про надання коштів у кредит № 71918583, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 10 000 грн. строком на 15 днів (з 07.08.2025 року по 21.08.2025 року), з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0,183 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, та сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 10,00 % від суми кредиту, що становить 1 000 грн. Кредитодавець на виконання умов вказаного договору виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок за посередництвом платіжної установи ТОВ «Європейська платіжна система». 04.09.2025 року між сторонами за ініціативою позичальника укладено додаткову угоду №15601152 до договору № 71918583 від 07.08.2025 року, відповідно до умов якої сторони погодили продовжити строк кредитування на 14 днів, тобто до 04.09.2025 року та змінили денну проценту ставку з 0,183% на 1%. Однак, відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення суми боргу, процентів за її користування та інших нарахувань, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 17 218,30 грн., з яких: 10 000 грн. - за основною сумою боргу; 1 418,30 грн. - за процентами; 4 800 грн. – за відсотками за понадстрокове користування; 1 000 грн. – за комісією.
16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №16/09/25, згідно з яким останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №71918583 від 07.08.2025 року. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати, які складаються з 2 662,40 грн. сплаченого судового збору та 4 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, через систему “ Електронний суд ” подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності ( а.с. 76-77 ).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за зареєстрованим місцем його проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.
За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 07.08.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір про надання коштів у кредит №71918583, відповідно до пунктів 2.1, 2.2 якого кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти для придбання товарів ( робіт, послуг ) для задоволення власних потреб на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а останній зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту (а.с. 14 зворот,-21).
У пунктах 2.2.1. – 2.2.4 договору сторони обумовили параметри та умови кредиту. Зокрема, сума кредиту – 10 000 грн.; строк кредитування (строк договору) - 15 днів; процентна ставка/день – 0,183 % (фіксована); комісія за надання кредиту – 10% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1 000 грн.; дата надання кредиту – 07.08.2025 року; дата повернення кредиту (останній день) – 21.08.2025 року; денна процентна ставка/день – 0,849%; процентна ставка за понаднормове користування кредитом – 4,00%; пеня –4,00%; орієнтовна реальна річна процентна ставка – 2 181,66%; орієнтовна загальна вартість кредиту – 11 274,50 грн.
Згідно з п.5.1. договору перед укладанням (підписанням) договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту, офертою, що містить в тому числі проект договору, політикою конфіденційності, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються.
Договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки. Договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі (п. 5.5, 5.6 договору).
Згідно з п. 5.8 - 5.11 договору на вказану позичальником в ІКС електронну пошту та/або номер телефону надсилається одноразовий ідентифікатор, що генерується під час проходження позичальником процедури укладення договору. Прийняття позичальником оферти (акцепт) та укладання (підписання) договору здійснюється шляхом надсилання електронного повідомлення про акцепт оферти, підписане одноразовим ідентифікатором. Електронне повідомлення містить підтвердження відповідності (достовірності) та актуальності наданих позичальником даних та інформації, підтвердження вивчення та повне і безумовне прийняття умов оферти, істотних умов правочину, підтвердження згоди використовувати одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису електронного договору. Зазначена інформація надається у вигляді чек-боксу і підписується позичальником одноразовим ідентифікатором. Підписуючи електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором, позичальник засвідчує, що його акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами оферти.
У пункті 6.1 договору визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2 договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором.
За надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом відповідно до п.2.2. договору. Розмір комісії, яка підлягає сплаті позичальником, визначений пп.2.24 п.2.2 договору. Позичальник зобов`язаний повернути повністю суму отриманого кредиту, сплатити проценти в строк, визначений договором, та комісію за надання кредиту ( п. 6.2, 6.3 договору ).
Згідно з п.7.1 договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку кредитування обираються позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження строку кредитування та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами, а також відображаються позичальнику в особистому кабінеті.
За продовження строку користування кредитом, позичальник вносить кредитодавцю платіж, який визначається виходячи з процентної ставки, зазначеної у договорі та/або додатковій угоді, та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію, та розраховується за наступною формулою: A х В х С, де А - сума кредиту/її частина на момент оформлення пролонгації, В - процентна ставка, яка діє на момент оформлення пролонгації, С - кількість днів пролонгації, обраних позичальником. Позичальник має право подовжити строк користування кредитом необмежену кількість разів, за наявності неповернутого кредиту/його частини на момент оформлення пролонгації ( п.7.2, 7.4 договору ).
Згідно з п.9.2.6 договору, кредитодавець має право, зокрема відступити право вимоги за договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості, у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором.
Відповідно до п.10.7.1, 10.7.2 договору у разі порушення строків повернення кредиту позичальником: якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Якщо сума кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом (його частиною) понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2. договору з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п.11.1, 11.1.1, 11.1.2 договору, укладаючи договір, позичальник засвідчує наступне: він ознайомився на сайті кредитодавця з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України; він до моменту підписання договору вивчив умови договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті, а його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. 
Згідно з даними розділу 12 кредитного договору, у графі «Позичальник», після реквізитів відповідача, міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме 73161.
Одночасно з договором про надання коштів у кредит №71918583 сторонами за допомогою електронного підпису підписано додаток №1 до договору від 07.08.2025 року, а саме таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за змістом якого сторони погодили дати внесення платежів, (останній платіж підлягає внесенню 21.08.2025 року); чиста сума кредиту 11 274,50 грн.; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 10 000 грн.; проценти за користування кредитом – 274,50 грн.; реальна річна процентна ставка – 2 181,66%; загальна вартість кредиту – 11 274,50 грн. (а.с. 22 ). 
20.08.2025 року між «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено додаткову угоду №15601152 до договору про надання коштів у кредит від 07.08.2025 року, підписану електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 14 днів та викласти п.2.2.2. та п. 2.2 договору в новій редакції: “строк кредитування 29 днів ”. На період продовження строку користування кредитом (пролонгації) до дати повернення кредиту, що визначена п.п.2.1 п.2 додаткової угоди, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,00% ( а.с. 23 ).
Згідно з п.2, 3.1 вказаної додаткової угоди, у зв`язку зі зміною строку кредитування сторони домовились також: викласти в новій редакції стовбці 2, 3, 6, 7 таблиці п.2.2 договору, а саме: дата повернення кредиту (останній день) – 04.09.2025 року; денна процентна ставка/день - 1,00%; орієнтовна реальна річна процентна ставка – 2 177,41%; орієнтовна загальна вартість кредиту – 12 674,50 грн. Для продовження строку кредитування, позичальник сплачує кредитодавцю платіж в сумі 256,20 грн. 
Відповідно до п.6 зазначеної додаткової угоди, інші положення договору залишаються без змін.
Сторонами за допомогою електронного підпису 20.08.2025 року підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №1), за змістом якої сторони погодили дати внесення платежів, (останній платіж підлягає внесенню – 04.09.2025 року); чиста сума кредиту – 12 674,50 грн.; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту – 10 000 грн.; проценти за користування кредитом – 1 674,50 грн.; реальна річна процентна ставка – 2 177,41%; загальна вартість кредиту – 12 674,50 грн. (а.с. 24 ). 
В довідці про ідентифікацію підтверджено, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким укладено договори №71918583 та №15601152, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»; одноразовий ідентифікатор 73161 та 63327 відповідно, час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику 07.08.2025 року о 12:34:47 та 20.08.2025 року о 11:53:18 год. (а.с. 25 ).
Згідно з даними довідки ТОВ «Європейська платіжна система» № КД-000024836 від 07.01.2026 року, відповідно до договору про переказ коштів № ПВ30-09-20/1 від 30.09.2020 року, укладеного між останнім та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», 07.08.2025 року ОСОБА_2 на картку № НОМЕР_2 , здійснено переказ коштів у сумі 10 000 грн. (а.с. 26).
Відповідно до платіжної інструкції №8474b61a-05a1-4b18-923d-debcba5cf0a ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як відправник через ТОВ «Європейська платіжна система» 07.08.2025 року здійснило перерахунок 10 000 грн. на рахунок № НОМЕР_2 (платіжний інструмент), що є ідентичним рахунку, який зазначений позичальником у п.12 кредитного договору (а.с.27). 
Згідно з листом АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-14884 від 10.04.2026 року та виписки про рух коштів по картці за період з 07.08.2025 року по 10.08.2025 року , на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в банку емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , на яку, зокрема, надійшли одним платежем грошові кошти у розмірі 10 000 грн. – 07.08.2025 року (а.с. 72-74 ).
Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість відповідача за договором №71918583 від 07.08.2025 року станом на 23.12.2025 року становить 17 218,30 грн., з яких: 10 000 грн. – за тілом кредиту; 1 418,30 грн. – за відсотками; 4 800 грн. – за відсотками за понадстрокове користування; 1 000 грн. – за комісією; нарахування процентів за кредитом здійснювалось з 07.08.2025 року по 04.09.2025 року, нарахування відсотків за понадстрокове користування позикою з 05.09.2025 рноку по 16.09.2025 року ( а.с. 12 зворот,-13 ).
16.09.2025 року між ТОВ «Деал Фінанс Груп» (фактор) і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до п. 1.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб ( а.с. 28-31 ).
Відповідно до п. 2.1.3 цього договору його сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства.
З копії платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 579937994.1 від 06.01.2026 року, встановлено, що ТОВ «Деал Фінанс Груп» сплатило на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» оплату за договором факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 року згідно з реєстром прав вимоги № 23/12/25-02 вд 23.12.2025 року в сумі 5 608 206,99 грн. ( а.с. 37 ).
Відповідно до реєстру прав вимог №23/12/25-02 вд 23.12.2025 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 (ОНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № 71918583 від 07.08.2025 року на загальну суму заборгованості 17 218,30 грн. (з яких за тілом кредиту – 10 000 грн.; за процентами – 1 418,30 грн.; за процентами за понадстрокове користування кредитом – 4 800 грн.; за комісією – 1 000 грн. ( а.с. 35 зворот, -36 )).
У відповідності до розрахунку позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором № 71918583 від 07.08.2025 року станом на 20.01.2026 року складає 17 218,30 грн., з яких: за тілом кредиту – 10 000 грн.; за відсотками – 1 418,30 грн.; за процентами за понадстрокове користування кредитом – 4 800 грн.; за комісією – 1 000 грн. ( а.с. 6 ).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, між сторонами вказаного кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, який оформлений ними в електронній формі з використанням електронного підпису.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України.
Отже, укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим.
При цьому, судом, згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.
Згідно з ч.1 ст. 1077, ч.1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами, а також на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. 
Оскільки судом встановлено, що відповідач уклав кредитний договір та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, право вимоги на які набув позивач за укладеним між ним та кредитодавцем відповідача договором факторингу, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 10 000 грн. підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за відсотками та процентами за понадстрокове користування кредитом за кредитним договором  суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18) за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.
У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.
У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.04.2023 року в справі №910/4518/16 провадження №12-16гс22, надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).
Як зазначено вище, відповідно до положень п. 2.2 договору №71918583 від 07.08.2025 року з урахуванням додаткової угоди №15601152 від 20.08.2025 року до кредитного договору №71918583 від 07.08.2025 року та таблиці обчислення загальної вартості кредиту, яка є додатком №1 до вказаного договору, кредит надається строком на 29 днів ( 15 + 14 ), з 07.08.2025 року по 04.09.2025 року, термін (дата) повернення кредиту – 04.09.2025 року ( включно ), проценти за користування кредитом 1 674,50 грн. Сторони погодили, що процента ставка протягом первинного строку кредитування 15 днів становить 0,183% на день, на період продовженого строку користування кредитом ( 14 днів ) – 1,00% на день ( а.с. 14 зворот,-24).
Оскільки кредитним договором визначений строк його дії, який становить 29 днів, а доказів пролонгації строку користування кредитом позивачем не надано, саме протягом даного строку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, право вимоги за якими в подальшому набув позивач. 
Таким чином, виходячи із суми кредиту у розмірі 10 000 грн., узгодженої процентної ставки у розмірі 0, 183% та 1,00% заборгованість відповідача за відсотками за вищевказаним договором становить 1 674,50 грн. (10 000 грн. х 0,183 % х 15 = 274,50 грн., 10 000 х 1,00% х 14 =1 400 грн.). 
Разом з тим, позивач у позовній заяві просить стягнути відсотки в сумі 1 418,30 грн., а суд з огляду на приписи ч.2 ст.264 ЦПК України, позбавлений права вийти за межі позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 418,30 грн. як суму заборгованості за відсотками.
Слід також зазначити, що якщо в кредитному договорі товариство не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які товариством встановлена комісія за надання/обслуговування кредитної заборгованості, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Отже, суд приходить до висновку, що положення вищевказаного договору про сплату комісії за обслуговування (надання) кредиту в терміни та у розмірах, визначених у вказаному договорі, є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за кредитним договором №71918583 від 07.08.2025 року в загальному розмірі 1 000 грн. слід відмовити.
У зв`язку з наведеним, слід позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 11 418,30 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту – 10 000 грн.; за відсотками – 1 418,30 грн. 
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов у розмірі 11 418,30 грн., що становить 66,31 % від заявлених вимог в розмірі 17 218,30 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 765,17 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 500 грн., суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Як встановлено судом, 22.08.2025 року між ТОВ «Деал Фінанс Груп» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ, згідно з п.1.1. якого правнича допомога, що надається за цим договором, полягає у здійсненні адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за яким належить клієнту у судовому порядку, а також у здійсненні захисту прав та інтересів клієнта, пов`язаних із стягненням заборгованості з боржників у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і адвокатом, по стягненню заборгованості у судовому порядку ( а.с. 37 зворот,-40 ).
Пунктом 4.1 договору встановлено, що за надання правничої допомоги у відповідності до положень даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду у нижчезазначеному розмірі: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви – 500 грн.; підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики/кредитом у малозначній справі – 4 000 грн.; підготовка/складання відповіді на відзив на позовну заяву у малозначній справі - 2 000 грн. за одну справу; підготовка та направлення/подача апеляційної скарги на рішення місцевого суду, яке постановлене у малозначній справі - 3 000 грн. за одну апеляційну скаргу.
Згідно з даними витягу з акту №6-ДІЛ приймання - передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року адвокатом Ткаченко Ю.О. виконано послуги з правничої допомоги, а саме: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви до ОСОБА_1 – 500 грн.; судовий супровід в суді першої інстанції: підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в тому числі представництво інтересів клієнта в суді (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, представляє інтереси як представник клієнта в суді) – 4 000,00 грн. (а.с.40 зворот).
Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579938010.1 від 16.01.2026 року ТОВ «Деал Фінанс Гуп» сплатило ОСОБА_3 130 500 грн. оплати згідно з актом №6-ДІЛ приймання наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року ( а.с. 42 зворот ).
Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 4 500 грн. є завищеним, зважаючи на складність справи, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг. Крім того, вартість вказаних послуг є необґрунтованою, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та з конкретних обставин справи, пов`язаність витрат з розглядом справи. Оскільки вказаний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу є дещо завищеним, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 2 500 грн. 
На підставі ст. ст. 207, 509, 525, 526, 530, 610, 625, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077-1078 ЦК України та, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 137, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Деал Груп Фінанс" (код ЄДРПОУ 44280974) заборгованість за кредитним договором №71918583 від 07.08.2025 року в загальному розмірі 11 418 (одинадцять тисяч чотириста вісімнадцять ) гривень 30 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити в зв`язку з їхньою безпідставністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Деал Груп Фінанс" 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу та 1 765 (одна тисяча сімсот шістдесят п`ять) гривень 17 копійок сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін:
Позивач: ТОВ "Деал Груп Фінанс" , код ЄДРПОУ 44280974, адреса: 08205, м.Ірпінь, вул. Садова, 31/33, Київської області.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 . 
Повний текст рішення складено 18 травня 2026 року.

Суддя: 	Яремин М. П.