ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2026 м. Дніпро Справа № 908/3742/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),
суддів: Джепи Ю.А., Золотарьової Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Янкіної Г.Д.,

та представників:

від скаржника (кредитора-1): Самокиша В.Ю. (в режимі відеоконференції);
від скаржника (кредитора-2): Алєксєєнко Н.О. (в режимі відеоконференції);
від кредитора-3: Кенжина О.О. (в залі суду);
від кредитора-4: не з’явився; 
від кредитора-5: не з’явився; 
від боржника: Іванчик П.В. (в залі суду);
арбітражний керуючий: Лященко С.С. (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" та Акціонерного товариства "Сенс Банк"

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 (постановлену суддею Юлдашевим О.О. у м. Запоріжжі, повна ухвала складена 09.03.2026) 

у справі № 908/3742/25

про неплатоспроможність Фізичної особи - підприємця Демішева Едуарда Павловича (м.Запоріжжя) 

кредитори:
1) Акціонерне товариство "Сенс Банк" (м. Київ);
2) Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" (м. Київ); 
3) ОСОБА_1 (м. Павлоград, Дніпропетровська область);
4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроінд" (м. Підгороднє, Дніпровський район, Дніпропетровська область);
5) Акціонерне товариство "Акціонерний банк "Радабанк" (м. Дніпро);

керуючий реструктуризацією Лященко Сергій Сергійович (м. Дніпро),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі №908/3742/25, зокрема, визнані грошові вимоги:
- ОСОБА_1 у розмірі 47 204 922 грн 38 коп. основного боргу з другою чергою задоволення та 6 656 грн 00 коп. судового збору - позачергово;
- Акціонерного товариства "Сенс Банк" у розмірі 18 780 780 грн 20 коп. основного боргу з другою чергою задоволення, 953 204 грн 84 коп. неустойки (пені) з третьою чергою задоволення та 5 324 грн 80 коп. судового збору - позачергово;
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінд" у розмірі 3 452 530 грн 64 коп. основного боргу з другою чергою задоволення, 325 082 грн 03 коп. штрафних санкцій (пені) з третьою чергою задоволення та 6 656 грн 00 коп. судового збору - позачергово;
- Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у розмірі 3 316 557 грн 64 коп. основного боргу з другою чергою задоволення, 27 954 грн 44 коп. неустойки (пені) з третьою чергою задоволення та 5 324 грн 80 коп. судового збору - позачергово;
- Акціонерного товариства "Акціонерний банк "Радабанк" у розмірі 87 779 грн 60 коп. основного боргу з другою чергою задоволення, 16 080 грн 94 коп. штрафу (пені) з третьою чергою задоволення та 6 656 грн 00 коп. судового збору позачергово.
Ухвала обґрунтована наступними обставинами:
- до суду надійшла, зокрема, заява ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника на суму 77 158 787 грн 18 коп. 07.02.2026 через систему "Електронний суд" надійшли письмові повідомлення керуючого реструктуризацією про результати розгляду кредиторських вимог. 02.02.2026 заперечення АТ "Сенс Банк" щодо визнання кредиторських вимог ОСОБА_1 в частині інфляційних втрат та 3% річних за період з 24.02.2022 по 30.11.2025. Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 , встановив, що заборгованість боржника у розмірі 38 723 675 грн 70 коп. основного боргу та 9 446 грн 47 коп. судових витрат підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2023 по справі № 201/5748/22. Дані вимоги обґрунтовані розпискою, за якою 05.09.2019 вона передала боржнику у власність 25 000 000 грн 00 коп., що у грошовому еквіваленті становило 989 707 доларів США, які боржник зобов`язався повернути до 05.09.2020. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2023 у справі № 201/5748/22 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 05.09.2019 (розпискою від 05.09.2019) в сумі 38 723 675 грн 70 коп., судові витрати в сумі 9 446 грн 47 коп., а всього 38 733 122 грн 20 коп. У зв`язку з невиконанням умов договору, ОСОБА_1 за період з 06.09.2020 по 30.11.2025 нараховано інфляційні втрати у розмірі 32 223 177 грн 42 коп. та 3% річних у розмірі 6 195 831 грн 59 коп. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, необґрунтованими та такими, що не підлягають визнанню є вимоги ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до ОСОБА_2 сум за статтею 625 Цивільного кодексу України (інфляційні втрати та 3% річних) за період з 24.02.2022 по 30.11.2025, оскільки законодавець визначив заборону їх нарахування позикодавцем в період воєнного стану, який триває до теперішнього часу, а позичальник, відповідно, звільнений від їх сплати. Судом було здійснено перерахунок заявлених грошових вимог та встановлено, що інфляційні втрати становлять 6 766 854 грн 08 коп. за період з вересня 2020 року по лютий 2022 року, 3 % річних - 1 704 946 грн 13 коп. за цей же період;
- грошові вимоги АТ "Банк Кредит Дніпро" підтверджуються примірником договору №231215 від 23.12.2015 про зміну Кредитного договору № 02 010613 КЛВ від 01.06.2013, примірником договору № 250714 від 25.07.2014 про зміну Кредитного договору № 02 010613 КЛВ від 01.06.2013, Договором № 290514 П про зміну Договору поруки № 290514 П від 01.06.2013, Договором № 290514 про зміну Кредитного договору № 02 010613 КЛВ від 01.06.2013, примірником договору поруки № 02 010613 П від 01.06.2013, заявою зобов`язання позичальника, Кредитним договором № 02 010613 КЛВ, Договором поруки від 01.06.2013, іншими матеріалами справи. Зазначені вимоги підлягають задоволенню судом у повному об`ємі.

30.04.2026 Господарським судом Запорізької області постановлена додаткова ухвала, згідно з якою грошові вимоги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" визнані судом частково, у розмірі 3 316 557 грн 64 коп. основного боргу, 27 954 грн 44 коп. неустойки (пені), відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 по справі № 904/2166/23(201/8180/16-ц).
Вказана ухвала обґрунтована наступними обставинами:
- ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026, у тому числі, визнані грошові вимоги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у розмірі 3 316 557 грн 64 коп. основного боргу з другою чергою задоволення, 27 954 грн 44 коп. неустойка (пеня), з третьою чергою задоволення та 5 324 грн 80 коп. судового збору позачергово;
- оскільки в ухвалі від 12.02.2026 не вказано про те, що грошові вимоги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" визнані у такому розмірі відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 по справі №904/2166/23(201/8180/16-ц), тому визнаються судом частково;
- у порядку статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив ухвалити додаткове судове рішення.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026, Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" з апеляційною скаргою (вх. № суду 49312 від 19.03.2026), в якій просить:
- ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 по справі №908/3742/25 про попереднє судове засідання у справі про неплатоспроможність фізичної особи - підприємця Демішева Едуарда Павловича у частині відхилених вимог АТ "Банк Кредит Дніпро" у розмірі 448 158 грн 91 коп. скасувати та ухвалити постанову, якою грошові вимоги АТ "Банк Кредит Дніпро" у розмірі 448 158 грн 91 коп. (друга черга задоволення) - визнати (задовольнити);
- у частині визнаних грошових вимог Величко Ольги Євгеніївни у розмірі 47 204 922 грн 38 коп. основного боргу з другою чергою задоволення та 6 656 грн 00 коп. судового збору позачергово, скасувати та ухвалити постанову, якою грошові вимоги ОСОБА_1 у розмірі 47 204 922 грн 38 коп. основного боргу з другою чергою задоволення та 6 656 грн 00 коп. судового збору позачергово, відхилити у повному обсязі;
- в іншій частині ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 залишити без змін.
Апеляційна скарга АТ "Банк Кредит Дніпро" обґрунтована наступними обставинами:
- судом залишилась відхиленою сума грошових вимог кредитора, яка є різницею між заявленою та задоволеною сумою та складає 448 158 грн 91 коп. при цьому відсутнє будь-яке нормативне обґрунтування та підстави відмови в цій частині вимог;
- у своїй заяві АТ "Банк Кредит Дніпро" посилалось на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 у справі № 904/2166/23 (201/8180/16-ц), яке набрало законної сили, та яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" заборгованість станом на 25.04.2016 у загальній сумі 3 295 085 грн 79 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 3 000 000 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами - 267 131 грн 35 коп., пеня за несплаченим кредитом - 9 824 грн 66 коп., пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом - 18 129 грн 78 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 49 426 грн 29 коп. Погашення заборгованості за цим рішення суду не відбувалось;
- 01.06.2013 між Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Деміс Канц" (далі позичальник) укладено кредитний договір № 02/010613/КЛВ від 01.06.2013, згідно з пунктом 1.1. якого банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 3 000 000 грн 00 коп., а позичальник зобов`язався повернути кредити у строки встановлені графіком, але не пізніше 20.12.2016 включно та сплатити проценти за користування наданими кредитами із розрахунку 26% річних (в редакції змін, внесених договором про зміну від 23.12.2015). В подальшому, між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Демс Канц" укладені договір № 290514 від 01.06.2013, договір №250714 від 01.06.2013 та договір № 231215 від 23.12.2015 про зміну кредитного договору №02/010613/КЛВ від 01.06.2013, якими, у тому числі, змінено відсоткову ставку за користування кредитами та термін повернення кредиту. Банком надано кредитні кошти в розмірі 3 000 000 грн 00 коп. на підставі заяви-зобов`язання позичальника, що підтверджується також випискою по особовому рахунку. Відповідно до пункту 7.1. кредитного договору № 02/010613/КЛВ від 01.06.2013 (в редакції змін, внесених договором про зміну від 23.12.2015) нарахування та сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця та одночасно з остаточним погашенням заборгованості по кредиту. 01.06.2013 між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_2 (далі - боржник) у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором № 02/010613 / КЛВ від 01.06.2013 укладено договір поруки № 02/010613/П (далі - договір поруки). Договором № 290514-П від 29.05.2014 до договору поруки № 02/010613/П від 01.06.2013 були внесені зміни. В подальшому, 23.12.2015 ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 231215-П, відповідно до пункту 1.1. якого ОСОБА_2 солідарно відповідає перед ПАТ "Банк Кредит Дніпро" за виконання ТОВ "Деміс Канц" зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором № 02/010613/КЛВ від 01.06.2013, укладеним між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Деміс Канц" та додатковими договорами до нього, які укладені та/або можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким боржнику надано кредит у сумі 3 000 000 грн 00 коп., зі сплатою процентів за ставкою 26% річних з можливістю збільшення розміру процентної ставки до 31 % річних у випадку порушення/ неналежного виконання умов кредитного договору, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових виплат, передбачених в кредитному договорі, строком повернення до 20.12.2016 з урахуванням графіку погашення кредитів відповідно до додатку № 1 до кредитного договору в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, та/або цим договором і надалі іменується "Основне зобов`язання". Згідно з пунктом 1.2. договору поруки №231215-П від 23.12.2015 вказані зобов`язання ОСОБА_2 перед ПАТ "Банк Кредит Дніпро" є безумовними і ніяких умов, крім передбачених даним договором не потребують. ОСОБА_2 відповідає перед ПАТ "Банк Кредит Дніпро" у тому ж обсязі, що і боржник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату штрафних санкцій. ОСОБА_2 погодився з тим, що при зміні боржника, зміні змісту та обсягу (зміна суми кредиту, плати за користування кредитом, суми комісій, штрафних санкцій та інших плат згідно з кредитним договором забезпеченого цією порукою Основного зобов`язання (в тому числі новація зобов`язання за кредитним договором), цей договір буде діяти до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. (пункт 1.3. договору поруки № 231215-П від 23.12.2015). Пунктом 6.2. договору поруки № 231215-П від 23.12.2015 передбачено, що сторони домовились про встановлення наступного строку дії поруки: порука діє з дати підписання договору і до повного виконання основного зобов`язання; в разі невиконання або неповного/неналежного виконання основного зобов`язання у строки, визначені кредитним договором, ця порука діє додатково п`ять календарних років з моменту настання строку виконання основного зобов`язання; - в разі повного виконання основного зобов`язання, яке забезпечене цією порукою, така порука припиняється. ПАТ "Банк Кредит Дніпро" належним чином виконано свої зобов`язання щодо надання клієнту кредиту за кредитним договором, що підтверджується виписками по рахунку клієнта (ТОВ "Деміс Канц");
- у заяві з грошовими вимогами до боржника АТ "Банк Кредит Дніпро" вказало, що загальна заборгованість за Кредитним договором № 02/010613/КЛВ від 01.06.2013 cтаном на 25.12.2025 складає 3 792 670 грн 99 коп., у тому числі: за простроченим кредитом 3 000 000 грн 00 коп., за простроченими відсотками 792 670 грн 99 коп., однак в оскаржуваній ухвалі суддя не зазначив про відхилення решти заявлених грошових вимог кредитора АТ "Банк Кредит Дніпро" та взагалі не мотивував в ухвалі підстав відмови;
- скаржник вважає, що суд першої інстанції дослідив поверхнево заявлені грошові вимоги кредитора АТ "Банк Кредит Дніпро", не врахував рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 по справі № 904/2166/23 (201/8180/16-ц), формально дослідив надані кредитором докази в обґрунтування заявлених грошових вимог та незаконно відхилив грошові вимоги кредитора АТ "Банк Кредит Дніпро" до боржника у розмірі 448 158 грн 91 коп.;
- скаржник звертає увагу, що у межах справи № 904/2166/23 про неплатоспроможність ФОП Демішева Едуарда Павловича (провадження наразі закрито) ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 встановлено, що 26.07.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшло повідомлення № Кр-1 від 21.07.2023 керуючого реструктуризацією Лященка С.С. про результати розгляду грошових вимог, в якому арбітражний керуючий зазначив, що вимоги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на суму 3 792 670 грн 99 коп. визнані та включені до 2-ї черги задоволення вимог кредиторів, на суму 5 368, грн 00 коп. (судовий збір) - позачергово. Цією ж ухвалою суду було визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до Демішева Едуарда Павловича на суму 5 368 грн 00 коп. (судовий збір) - позачергово, на суму 3 792 670 грн 99 коп. - 2 черга задоволення вимог кредиторів. Судом першої інстанції, помилково відхилено грошові вимоги АТ "Банк Кредит Дніпро" у розмірі 448 158 грн 91 коп., у зв`язку з чим було постановлено неправосудну ухвалу в оскаржуваній частині вимог;
- за доводами скаржника, визнана судом частина грошових вимог ОСОБА_1 заявлена з метою штучного створення кредиторської заборгованості боржника, адже реальність укладання договору позики (боргової розписки від 05.09.2019) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на суму 25 000 000 грн 00 коп., що у грошовому еквіваленті становило 989 707 доларів США є сумнівною, оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження походження грошових коштів у вказаній сумі, ОСОБА_1 не зазначено, в яких стосунках вона перебувала з Демішевим Е.П. на момент надання йому цих коштів тощо. При цьому штучність кредиторських вимог ОСОБА_1 впливає на наявність значної кількості голосів на зборах кредиторів, у зв`язку з чим кредитор ОСОБА_1 має вирішальний вплив на хід справи про неплатоспроможність. Якщо б кредитор Величко О.Є. дійсно бажала би задоволення своїх грошових вимог шляхом стягнення з боржника, то вона би голосувала за більш вигідні умови, хоча б ті, які було запропоновано кредитором АТ "Сенс Банк". Вказані дії кредитора Величко О.Є. свідчать про сприяння боржнику в схваленні Плану реструктуризації на вигідних умовах для боржника, погіршення умов для інших кредиторів, так як має одноосібно вирішальну кількість голосів; штучне виведенні грошових коштів на її користь становить 19 440 875 грн 23 коп.;
- у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.08.2023 по справі № 911/1856/21 зазначено, що на кредитора-фізичну особу, як заявника грошових вимог на підставі боргової розписки, покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування у разі виникнення вмотивованих сумнівів сторін у справі про неплатоспроможність фізичної особи щодо обґрунтованості вимог такого кредитора;
- враховуючи встановлені у справі 904/2166/23 (201/8180/16-ц) обставини, ОСОБА_2 ще з 2016 року знав про наявність судового спору з АТ "Банк Кредит Дніпро" про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі понад 3 000 000 грн 00 коп., тому, з метою уникнення виконання зобов`язання по вказаній справі, ініціював цей фраудаторний правочин (боргову розписку від 05.09.2019) з ОСОБА_1 на значну суму;
- з урахуванням зазначеного, скаржник вважає, що судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано вищезазначені обставини та не враховано відповідну судову практику, а тому відсутні підстави для визнання грошових вимог ОСОБА_1 у задоволеному судом розмірі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В.
Апеляційну скаргу було подано без додержання вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2026 апеляційну скаргу було залишено без руху та скаржнику надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Від скаржника за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. № суду 4097/26 від 01.04.2026) щодо усунення недоліків апеляційної скарги.
Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду від 06.04.2026, у зв`язку з відпусткою судді Золотарьової Я.С. - члена колегії суддів, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 № 1, для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів: Джепи Ю.А., Мартинюка С.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.04.2026 відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 06.05.2026.
У подальшому, Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2026, у зв`язку з вчиненням процесуальної дії, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 № 1, призначено автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого справа № 908/3742/25 передана (повернута) раніше визначеному складу суду.
Відповідно до частини 13 статті 32 Господарського процесуального кодексу України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, справа у відповідності до частини 13 статті 32 Господарського процесуального кодексу України розглядається колегією суддів, визначеною відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2026, а саме: колегією суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В.

Від ОСОБА_1 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро" (вх. № суду 5028/26 від 20.04.2026), в якому вона просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу від 12.02.2026 залишити без змін.
Відзив на апеляційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро" обґрунтований ОСОБА_1 наступними обставинами: 
- жоден із кредиторів, в тому числі АТ "Банк Кредит Дніпро", не заперечував проти визнання грошових вимог ОСОБА_1 в суді першої інстанції, не було заявлено клопотань про витребування додаткових доказів, не озвучено сумнівів щодо штучності заявлених кредиторських вимог, про які йдеться в апеляційній скарзі. Таким чином, у суду були відсутні мотивовані сумніви, які є підставою для покладення на заявника обов`язку щодо надання додаткових доказів на підтвердження реальності укладення відповідного договору позики;
- у справі № 904/2166/23, на яку посилається скаржник як на підтвердження власних кредиторських вимог, судом першої інстанції було витребувано, а ОСОБА_1 надано всі підтверджуючі документи, які детально вивчалися як судом так і кредиторами, наслідком чого було їх визнання, про що свідчить відповідна ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023, яка не оскаржувалася іншими кредиторами. Крім того, відповідно до абзацу 1 частини 6 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Жоден із кредиторів наданим правом не скористався;
- ОСОБА_1 наголошує, що принаймні з 2023 року АТ "Банк Кредит Дніпро" було відомо про ухвалене Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська рішення від 16.01.2023 по справі № 201/5748/22 про стягнення заборгованості за договором позики. Якщо АТ "Банк Кредит Дніпро" вважає, що дане рішення впливає на обсяг його прав, такий кредитор мав право в апеляційному порядку, передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України, оскаржити вказане рішення, або звернутися до суду з позовом про визнання правочину недійсним та таким, що укладений на шкоду іншим кредиторам. Проте у даному випадку рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16.01.2023 по справі № 201/5748/22 не оскаржувалося, Договір позики від 05.09.2019, укладений між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) – недійсним, фіктивним, неукладеним не визнаний, заперечення кредитора щодо визнання вимог ОСОБА_1 у порядку частини 6 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства жодним кредитором не подавалися, заперечень проти кредиторських вимог ОСОБА_1 заявлено не було. Жодні клопотання про витребування у ОСОБА_1 додаткових доказів - не заявлялися. Все зазначене свідчить, що суд першої інстанції, розглядаючи питання щодо визнання вимог ОСОБА_1 , виходив із наявних у справі доказів, позиції інших сторін щодо спірного питання та принципу змагальності сторін, а тому не мав підстав для відхилення грошових вимог ОСОБА_1 в цілому. В той же час, судом відхилені частково вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування сум за статтею 625 Цивільного кодексу України (інфляційних втрат та 3% річних) за період з 24.02.2022 по 30.11.2025, що не оскаржується ОСОБА_1 ;
- зазначена АТ "Банк Кредит Дніпро" судова практика Верховного суду не є релевантною в даному випадку, оскільки у справі № 911/1856/21 (на яку посилається скаржник) на підтвердження своїх вимог кредитором було надано лише боргову розписку, як підставу виникнення грошових вимог. В даному ж випадку, грошові вимоги ОСОБА_1 підтверджені таким, що набрало законної сили, не було оскаржено чи скасовано, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2023 у справі № 201/5748/22, яким позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 05.09.2019 в сумі 36 192 199 грн 40 коп.; відсотків, нарахованих за період з 01.05.2020 по 05.09.2020, в сумі 2 531 476 грн 32 коп., судові витрати в сумі 9 446 грн 47 коп., всього 38 733 122 грн 20 коп. 08.03.2023 на виконання вказаного рішення по справі № 201/5748/22 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська видано відповідний виконавчий лист, який було передано для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 15.03.2023 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 71291138 про примусове виконання виконавчого листа № 201/5748/22, виданого 08.03.2023 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська. Станом на сьогодні зазначене рішення суду не виконано. Суд першої інстанції був зобов`язаний взяти до уваги преюдиційність вказаного судового рішення та звільнити кредитора від доказування фактів, вже встановлених вказаним судовим рішенням, адже встановлені судом факти доказуванню не підлягають;
- з 11.09.2009 11.09.2009 ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець; відповідно до даних податкових декларацій дохід ОСОБА_1 від її підприємницької діяльності склав 299 835 доларів США, а саме: за 2010 рік - 107 820 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 13 542 доларів США (7,9617), за 2011 рік – 244 740 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 30 632 доларів США (7,9897), за 2013 рік – 326 900 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 40 898 доларів США (7,993), за 2014 рік – 303 700 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 19 260 доларів США (15,7686), за 2015 рік – 299 700 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 12 487 доларів США (24,0007), за 2016 рік – 308 550 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 11 348 доларів США (27,1909), за 2017 рік – 1 498 100 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 53 375 доларів США (28,0672), за 2018 рік – 1 495 000 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 53 994 доларів США (27,6883), за 2019 рік – 1 497 700 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 64 299 доларів США (23,2929). ОСОБА_1 зауважує, що це дохід не за все життя, а лише за 9 років. Отже, отримання доходу близько 300 тисяч доларів США за 9 років беззаперечно вказує на достатню фінансову спроможність кредитора ОСОБА_1 ;
- ОСОБА_1 отримала в борг 10 000 000 грн 00 коп. та 6 000 000 грн 00 коп. від ОСОБА_3 , дохід якого підтверджується податковою декларацією за 2018 рік (3 764 692 грн 41 коп.), за 2017 рік (3 758 970 грн 00 коп.); та від ОСОБА_4 , дохід якої підтверджується податковою декларацією за 2016 рік (769 271 грн 64 коп.), 2017 рік (4 726 846 грн 94 коп.), 2018 рік (3 863 749 грн 85 коп.), за три квартали 2019 року (929 300 грн 00 коп.), тому враховуючи наведені обставини та докази, є достатньо доведеним джерело походження коштів, наданих ОСОБА_1 боржнику ОСОБА_2 у позику;
- кредитор ОСОБА_1 багато років в бізнесі, окрім підприємницької діяльності, вона також є керівником та співзасновником великої аграрної компанії – Товариства з обмеженою відповідальністю "Пігрейн", основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур та за результатами діяльності якого сума чистого прибутку за період з 01.01.2016 по 30.06.2023 складає 122 539 892 грн 97 коп., сума до виплати нарахованих дивідендів ОСОБА_1 становить 109 673 204 грн 20 коп., що підтверджується довідкою ТОВ "Пігрей" від 26.09.2023. Якщо проаналізувати реєстр суб`єктів господарства, від яких ТОВ "Пігрейн" отримувало поворотну фінансову допомогу в істотних обсягах за період 01.01.2017-31.12.2019, то можна побачити, що компанія отримувала в борг значні суми коштів від різних суб`єктів, і завжди повертала свої борги;
- крім того, активи кредитора, що підтверджують його майновий стан, становлять і зареєстровані на праві приватної власності 24 об`єкти нерухомого майна, з яких 23 земельні ділянки (забезпечують стабільний дохід у вигляді орендної плати) та 1 квартира, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Із наданого витягу також можна встановити, що ОСОБА_1 активно управляє належним їй майном (укладає відносно такого майна договори, передає в оренди, набуває у власність та відчужує таке майно). На підтвердження викладених обставин свідчать: Звіти суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 2010, 2011 роки, Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та триманих податків за 2013-2019 роки, Лист - підтвердження про надання позики від Прімакова Ю.Л. та податкові декларація ОСОБА_3 за 2017, 2018 роки, Лист підтвердження про надання позики від ОСОБА_4 та її податкові декларація за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, дані щодо фінансової допомоги ТОВ "Пігрейн" та про курс долару до гривні, а також копії: Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, довідки про нарахування дивідендів від 26.09.2023, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, розписки від 05.09.2019, ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023;
- щодо надання зазначених доказів в суді апеляційної інстанції, то як вже зазначав кредитор ОСОБА_1 , ані суд першої інстанції ані інші кредитори не ставили під сумнів наявність грошових вимог ОСОБА_1 . Спірність питання було викладено лише в апеляційних скаргах, саме тому дані докази надаються на стадії апеляційного перегляду ухвали суду від 12.02.2026. В той же час, кредитор звертає увагу, що всі зазначені вище документи є у наявності у кожного з кредиторів, оскільки повністю аналогічні докази надавалися Господарському суду Дніпропетровської області при розгляді справи №904/2166/23 під час вирішення питання про визнання грошових вимог ОСОБА_1 ;
- судом першої інстанції визнані грошові вимоги АТ "Банк Кредит Дніпро", визначені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 по справі №904/2166/23 (201/8180/16-ц), а саме: у сумі 3 316 557 грн 64 коп. за другою чергою задоволення, 27 954 грн 44 коп. неустойка (пеня) з третьою чергою задоволення та 5 324 грн 80 коп. судового збору позачергово. ОСОБА_1 вважає, що при визначенні розміру грошових вимог АТ "Банк кредит Дніпро" судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права.

Від ФОП Демішева Едуарда Павловича до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро" (вх. № суду 5044/26 від 20.04.2026), в якому він просить суд апеляційну скаргу банку залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі № 908/3742/25 - залишити без змін.
Відзив на апеляційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро" обґрунтований ФОП Демішевим Е.П. наступними обставинами: 
- суд першої інстанції діяв у межах повноважень, визначених статтею 47 Кодексу України з процедур банкрутства, та виходив із наданих доказів, зокрема Кредитного договору № 02/010613/КЛВ та додаткових договорів до нього. Заявлена банком сума включала заборгованість, розраховану станом на 2026 рік, проте банк сам посилався на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 у справі №904/2166/23, яким заборгованість була зафіксована станом на 25.04.2016. Різниця, яку банк вважає безпідставно відхиленою, є наслідком недоведення банком правомірності нарахування відсотків та штрафних санкцій поза межами строків позовної давності або після терміну повернення кредиту (20.12.2016), встановленого договором. Суд першої інстанції справедливо визнав лише ту частину вимог, яка була належним чином підтверджена документально. Як убачається з матеріалів справи, 01.06.2013 між банком та ТОВ "Демс Канц" (позичальник) було укладено кредитний договір № 02/010613/КЛВ на суму 3 000 000 грн 00 коп. під 26% річних. Того ж дня ОСОБА_2 підписав договір поруки №02/010613/П, взявши на себе солідарну відповідальність за повернення кредиту. 23.12.2015 було укладено новий договір поруки № 231215-П, за яким ОСОБА_2 підтвердив безумовне зобов`язання відповідати у тому ж обсязі, що і основний боржник (тіло кредиту, відсотки, штрафи). 14.10.2024 Господарський суд Дніпропетровської області рішенням у справі № 904/2166/23 (201/8180/16-ц) стягнув з ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 25.04.2016: заборгованість за кредитом - 3 000 000 грн 00 коп.; заборгованість за процентами - 267 131 грн 35 коп.; пеню за кредитом - 9 824 грн 66 коп.; пеню за процентами - 18 129 грн 78 коп.; судовий збір - 49 426 грн 29 коп.. Натомість банком заявлено кредиторські вимоги у сумі 3 792 670 грн 99 коп. (з яких 3 000 000 грн 00 коп. - кредит, 792 670 грн 99 коп. - відсотки). Судом першої інстанції правомірно визнано заборгованість у сумі 3 316 557 грн 64 коп. за кредитним договором, яка підтверджена вказаним судовим рішенням, з яких основний борг (кредит): 3 000 000 грн 00 коп., заборгованість за процентами: 267 131 грн 35 коп., судовий збір: 49 426 грн 29 коп. Отже, різницю у розмірі 448 158 грн 91 коп., суд першої інстанції правомірно відхилив, оскільки вона суперечить судовому рішенню, а нарахування відсотків за кредитним договором після винесення рішення є безпідставним. Аргумент скаржника про те, що у 2023 році арбітражний керуючий Лященко С.С. у межах іншої справи про банкрутство того ж боржника визнавав вимоги банку саме в повному обсязі - 3 792 670 грн 99 коп. є безпідставним, оскільки вказане судове рішення про стягнення боргу за кредитним договором (рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 у справі № 904/2166/23 (201/8180/16-ц)) винесене у межах тієї ж справи про банкрутство того ж боржника;
- банк в апеляційній скарзі посилається на сумнівність боргу, проте не надав жодних доказів того, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2023 було скасоване. ФОП Демішев Е.П. вважає, що господарський суд у процедурі банкрутства не може ставити під сумнів судове рішення, яке набрало законної сили, окрім як у випадках його скасування у встановленому законом порядку;
- скаржником при розгляді заяв кредиторів у суді першої інстанції не було заявлено сумнівів, а тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано і правомірно визнав кредиторські вимоги ОСОБА_1 у заявленому нею розмірі 47 204 922 грн 38 коп.;
- ухвала від 12.02.2026 була постановлена за результатами повного дослідження доказів у попередньому засіданні. Суд врахував звіти керуючого реструктуризацією Лященка С.С. та заперечення сторін.

Також, не погодившись з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі № 908/3742/25, Акціонерне товариство "Сенс Банк" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" з апеляційною скаргою (вх № суду 49333 від 20.03.2026), в якій просить:
- ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 по справі №908/3742/25 про попереднє судове засідання у справі про неплатоспроможність фізичної особи - підприємця Демішева Едуарда Павловича у частині визнаних грошових вимог Величко Ольги Євгеніївни у розмірі 47 204 922 грн 38 коп. основного боргу з другою чергою задоволення та 6 656 грн 00 коп. судового збору позачергово - скасувати;
- ухвалити постанову, якою у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 у розмірі 47 204 922 грн 38 коп. основного боргу з другою чергою задоволення та 6 656 грн 00 коп. судового збору позачергово - відмовити у повному обсязі. 
Апеляційна скарга АТ "Сенс Банк" обґрунтована наступним: 
- визнана судом частина грошових вимог ОСОБА_1 заявлена з метою штучного створення кредиторської заборгованості боржника, отримання вирішальності кількості голосів на зборах кредиторів у справі про неплатоспроможність. Реальність укладання договору позики (боргової розписки від 05.09.2019) між ОСОБА_2 та Величко О.Є. на суму 25 000 000 грн 00 коп. є сумнівною, виходячи з того, що: ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження джерел походження грошових коштів у вказаному розмірі, між тим така інформація має доказове значення у справі, оскільки може підтвердити чи спростувати факт розпорядження належними Величко О.Є. коштами, зокрема, тими коштами, які за її твердженнями вона передала боржнику ОСОБА_2 в позику; не доведено наявність у неї готівкових коштів у 2019 році; відсутні у матеріалах справи документи фінансової звітності, що містять інформацію про доходи саме за 2019 рік, рух коштів за цей період, відсутня інформація про спосіб передачі коштів ОСОБА_2 та оприбуткування ним цих коштів та його витрати в той період;
- посилання ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2023 по справі № 201/5748/22, яким стягнуто заборгованість з ОСОБА_2 , є недостатнім для обґрунтування заявлених грошових вимог, так як сторони по цій справі, були заінтересованими, та ОСОБА_2 не заперечував щодо стягнення з нього суми тіла позики. Суд по цій справі не досліджував передачу грошових коштів та їх походження і автоматично визнав факт передачі коштів на підставі розписки за відсутності заперечень сторін спору щодо факту заборгованості. При цьому розписка від 05.09.2019 оформлена у простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення, не укладалися будь-які гарантії, поруки, в забезпечення виконання даної позики;
- як убачається із заяви боржника про відкриття провадження про неплатоспроможність, на момент оформлення позики 05.09.2019 відносно ОСОБА_2 були ухвалені судові рішення (у 2016 - 2017 роках) про стягнення боргів на користь банків на загальну суму понад 19 млн. грн., отже ОСОБА_2 ще з 2016 року був обізнаний про наявність значної заборгованості перед банками, а тому, на думку скаржника, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з метою уникнення виконання зобов`язання ОСОБА_2 перед банками, ініціювали цей правочин (боргову розписку від 05.09.2019) на 25 000 000 грн 00 коп., що у грошовому еквіваленті становило 989 797,00 доларів США. Жодним чином не доведено за яких обставин боржник ОСОБА_2 витратив 25 000 000 грн 00 коп., що у грошовому еквіваленті становило 989 707,00 доларів США, та чому не погасив заборгованість перед банками;
- результатом визнаних кредиторських вимог ОСОБА_1 стало те, що даний кредитор має переважну більшість голосів на зборах кредиторів та має вирішальний вплив на хід справи про неплатоспроможність ОСОБА_2 . При цьому кредитор АТ "Сенс Банк" запропонував відкласти розгляд даного питання для обговорення можливості запропонувати боржнику: погасити вимоги кредиторів у визнаному судом розмірі, прийняти участь у Плані реструктуризації боргів батькові боржника - ОСОБА_5 , та сину - ОСОБА_6 , в якості поручителів шляхом укладення договорів поруки, а також змінити строк Плану реструктуризації боргів боржника з 5-ти до 3-х років. ОСОБА_1 не пропонувала більш вигідні умови, що свідчить про сприяння боржнику в схваленні Плану реструктуризації на вигідних для боржника умовах, погіршення умов для інших кредиторів та штучному виведенні грошових коштів на користь ОСОБА_1 , які згідно з Планом реструктуризації складатимуть 19 440 875 грн 23 коп.;
- у справі № 904/2166/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 провадження було закрито ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2023, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.05.2024 та постановою Верховного суду 21.08.2024, в тому числі через те, що відсутність даних про доходи та витрати боржника та членів його сім`ї не дає змоги встановити інформацію щодо обставин, за яких боржник витратив значну суму, отриману від кредиторів. 03.11.2023 у справі № 904/2166/23 також відбулось засідання перших зборів кредиторів про неплатоспроможність фізичної особи – підприємця Демішева Е.П. і з переважною кількістю голосів кредитор ОСОБА_1 також проголосувала за схвалення Плану реструктуризації боргів боржника, який передбачав погашення їй лише 2 332 554 грн 84 коп., із 46 651 096 грн 85 коп. визнаних вимог, тобто План передбачав прощення 44 318 542 грн 00 коп. вимог. Тобто і у справі № 904/2166/23 і у справі № 908/3742/25 ОСОБА_1 погоджується на будь-які запропоновані боржником ОСОБА_2 умови реструктуризації боргів, для неї немає суттєвої різниці - прощення 44 318 542 грн 00 коп. її вимог (справа № 904/2166/23) чи прощення 27 764 047 грн 20 коп. її вимог (справа № 908/3742/25);
- згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 902/221/22, задля унеможливлення загрози визнання господарським судом фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, на кредитора-фізичну особу, як заявника грошових вимог на підставі боргової розписки, покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування у разі виникнення вмотивованих сумнівів сторін у справі про неплатоспроможність фізичної особи щодо обґрунтованості вимог такого кредитора;
- у разі вмотивованих сумнівів інших кредиторів щодо реальності (дійсності) такої заборгованості, обґрунтування грошових вимог до боржника самим лише договором позики та/або борговою розпискою у справі про неплатоспроможність фізичної особи може бути недостатнім. Необхідним, у такому випадку, може бути також документальне підтвердження джерел походження коштів, наданих фізичною особою-кредитором у позику фізичній особі-боржнику, подання інших додаткових доказів наявності між кредитором (позикодавцем) та боржником (позичальником) зобов`язальних правовідносин за відповідним договором позики. У разі ж ненадання зазначеним кредитором сукупності необхідних доказів на обґрунтування своїх вимог, зокрема щодо підтвердження реальності грошового зобов`язання, господарський суд відмовляє у визнанні таких вимог у справі про неплатоспроможність фізичної особи;
- з урахуванням зазначеного, судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано вищезазначені обставини та не враховано судову практику з даного приводу щодо боргової розписки, а тому відсутні підстави для визнання грошових вимог ОСОБА_1 в задоволеному судом розмірі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Золотарьової Я.С., Мартинюка С.В.
Апеляційну скаргу було подано без додержання вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2026 апеляційну скаргу було залишено без руху та скаржнику надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Від скаржника за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №4243/26 від 03.04.2026) щодо усунення недоліків апеляційної скарги.
Враховуючи вказане, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2026 відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 06.05.2026; об`єднано до спільного розгляду апеляційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро" з апеляційною скаргою АТ "Сенс Банк" в одне провадження.

Від ОСОБА_1 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ "Сенс Банк" (вх. № суду 5252/26 від 23.04.2026), в якому вона просить суд апеляційну скаргу АТ "Сенс Банк" залишити без задоволення, а ухвалу від 12.02.2026 про попереднє судове засідання у справі про неплатоспроможність ФОП Демішева Е.П. - залишити без змін, посилаючись на ті ж обставини, на які було посилання у відзиві на апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро". Додатково, щодо посилань АТ "Сенс Банк" на те, що ОСОБА_1 не пропонувала більш вигідні умови, остання зауважила, що вона зацікавлена в якнайшвидшому поверненні хоча б частини наданих ОСОБА_2 грошових коштів і штучне затягування розгляду справи призводить до обезцінення коштів та не сприяє відновленню прав кредитора .

Від ФОП Демішева Едуарда Павловича до Центрального апеляційного господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" також надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ "Сенс Банк" (вх. № суду 5337/26 від 24.04.2026), в якому він просить суд апеляційну скаргу АТ "Сенс Банк" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі № 908/3742/25 - залишити без змін. При цьому доводи, викладені ФОП Демішевим Е.П. у відзиві на апеляційну скаргу АТ "Сенс Банк", є аналогічними доводам, наведеним ним у відзиві на апеляційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро". Додатково ОСОБА_2 зазначив, що у суд апеляційної інстанції кредитором ОСОБА_1 , разом із відзивами на апеляційні скарги банків, було надано документи, що належним чином підтверджують ії джерела доходів і факт надання позики боржнику.

Від АТ "Сенс Банк" за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзиви ОСОБА_1 та ФОП Демішева Е.П. на його апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 (вх. № суду 5438/26 від 27.04.2026), в якій Банк заперечує проти доводів ОСОБА_1 та ФОП Демішева Е.П., та просить ухвалу про попереднє судове засідання у справі про неплатоспроможність ФОП Демішева Е.П., у частині визнаних грошових вимог Велично О.Є. у розмірі 47 204 922 грн 38 коп. основного боргу з другою чергою задоволення та 6 656 грн 00 коп. судового збору позачергово - скасувати та ухвалити постанову, якою грошові вимоги ОСОБА_1 у вказаних сумах відхилити у повному обсязі. 
Відповідь на відзиви на апеляційні скарги обґрунтована АТ "Сенс Банк" наступним:
- провадження у попередній справі № 904/2166/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 було закрито ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2023. Внаслідок закриття провадження стало неможливим оскарження в межах справи №904/2166/23 в порядку статей 7, 42 Кодексу України з процедур банкрутства договору позики від 05.09.2019, оформленого в формі розписки, оскільки статус кредиторів зокрема у АТ "Сенс Банк" і у ОСОБА_1 перестав існувати у справі № 904/2166/23 про неплатоспроможність боржника. Так, за ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2023 у справі № 904/2166/23 (904/6268/23) відмовлено у відкритті провадження за позовом АТ "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину у межах справи № 904/2166/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 ;
- ОСОБА_1 не доведено наявність у неї готівкових коштів станом на 05.09.2019 на суму майже 1 млн. доларів США. Надані документи ОСОБА_1 не є належними, достатніми та достовірними доказами на підтвердження наявності у неї 25 млн. грн. станом на 05.09.2019 для позики ОСОБА_2 ; передачі та отримання цієї суми останнім. Зокрема, ОСОБА_1 не надано банківських виписок про рух коштів в період укладення розписки від 05.09.2019, відсутня інформація про спосіб передачі коштів ОСОБА_2 та інформація про витрачання ОСОБА_2 коштів у розмірі 25 млн. грн, що у грошовому еквіваленті становило майже 1 млн. доларів США. Звіти суб`єкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку за 2010, 2011 роки не підтверджують наявність коштів у ОСОБА_1 станом на 2019 рік і не відображають чистих доходів ОСОБА_1 , а показують загальну виручку від реалізації товарів (робіт, послуг). Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків підтверджують те, що ОСОБА_1 у 2013-2016 має доходи у межах 299 - 327 тис. грн. на рік (25 - 27 тис. грн на місяць). У 2016-2019 роках заробітна плата ОСОБА_1 у ТОВ "Пігрейн" від 3,7 до 6,7 тис. грн. Дохід ФОП Величко О.Є. у 2017 році – 1,4 млн. грн, у 2018 році – 1,4 млн. грн, у 2019 році – 1,4 млн грн. Довідка ТОВ "Пігрейн" про нарахування дивідендів від 26.09.2023 за період з 01.01.2016 по 30.06.2023 на суму 109,6 млн. грн. не підтверджує фактичну виплату ОСОБА_1 даної суми, більш того, дана довідка не містить розмір сум саме за період з 01.01.2016 до 05.09.2019 (до дати розписки). ОСОБА_1 не надала банківських виписок про зарахування дивідендів на її банківський рахунок від ТОВ "Пігрейн" у 2016 році, у 2017 році, у 2018 році, у 2019 році. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2026 не є належним доказом, вона не стосується періоду позики ОСОБА_2 . Ця довідка свідчить про наявність нерухомого майна, а також витрати ОСОБА_1 на придбання земельних ділянок у 2022-2023 роках та про доходи від оренди у непідтверджених сумах. На праві власності ОСОБА_1 належать 23 земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у Дніпропетровській обл., Магдалинівський р., с/рада. Заплавська, які перебувають в оренді ПП "Агрофірма "Хлібодар", право власності на які зареєстровано за ОСОБА_1 у період 2022 - 2023 роки. Лист ОСОБА_4 про позику від 05.08.2019 - 10 млн. грн. та лист ОСОБА_3 про позику 02.09.2019 - 6 млн. грн. з доданими деклараціями можуть підтверджувати те, що ОСОБА_1 виступала виключно як позичальник, отже для надання позики ОСОБА_7 вона не мала власних коштів станом на 05.09.2019, при цьому за листами непідтверджених осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не надано доказів передачі грошових коштів, як і не надано самих розписок. Також ОСОБА_1 не надано: банківських виписок з її банківських рахунків, які б підтверджували зняття коштів у 2019 році перед переданням Демішеву Е.П. їх за розпискою від 05.09.2019; документів, які б підтверджували валютні операції проведені ОСОБА_1 у 2019 році перед переданням ОСОБА_2 коштів за розпискою від 05.09.2019, не надано доказів отримання ОСОБА_2 та витрачання ним майже 1 млн. доларів США. У самій розписці від 05.09.2019 вказано "для організації власного бізнесу", натомість ОСОБА_2 не підтверджені витрати, які мали б бути понесені для даної мети позики; 
- посилання ОСОБА_1 та ФОП Демішева Е.П. на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2023 по справі 201/5748/22, яким стягнуто заборгованість з ОСОБА_2 , є недостатнім для обґрунтування заявлених грошових вимог, так як сторони по цій справі, були заінтересованими, та відповідач не заперечував щодо стягнення з нього суми тіла позики. Суд не досліджував передачу грошових коштів та їх походження і автоматично визнав факт передачі коштів на підставі розписки за відсутності заперечень сторін спору щодо факту заборгованості. Судом не враховано можливість штучного спору, з метою подальшого використання судового рішення про стягнення боргу у справі про неплатоспроможність;
- у постанові від 15.03.2023 у справі № 904/10560/17 Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду дійшов висновку, що судові рішення, ухвалені судами на користь певних кредиторів проти боржника, не є обов`язковими ані для інших кредиторів, ані для суду, який розглядає справу про банкрутство.

Крім того, від АТ "Сенс Банк" за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про витребування доказів (вх. № суду 5795/26 від 05.05.2026), в якому воно просить витребувати у ОСОБА_1 та у ОСОБА_2 документи, перелічені у цьому клопотанні. 
Клопотання обґрунтовано наступними обставинами:
- докази ОСОБА_1 , додані нею до відзиву на апеляційні скарги АТ "Сенс Банк" та АТ "Банк Кредит Дніпро", не підтверджують наявність у неї саме станом на 05.09.2019 грошових коштів у розмірі 25 000 000 грн 00 коп., що у грошовому еквіваленті становило 989 707,00 доларів США. Надані ОСОБА_1 докази про її доходи до 05.09.2019 не підтверджують суми позики, а надані докази про її доходи після 05.09.2019 не стосуються предмету доказування;
- Верховний Суд у постанові від 14.08.2025 у справі № 904/5467/23 зазначає про обов`язковість для судів з`ясовувати розмір доходу кредитора, який би дозволяв надати позику за розпискою саме за період надання такої позики та співставляти цей дохід з сумою стверджуваної наданої позики. Натомість ОСОБА_2 не надано доказів отримання та витрачання ним майже 1 млн. доларів США. В самій розписці від 05.09.2019 вказано "для організації власного бізнесу", однак ці витрати ним не підтверджені. У даній справі №908/3742/25 про неплатоспроможність ОСОБА_2 має бути надана повна інформацію із підтверджуючими доказами з врахуванням висновків у попередній справі № 904/2166/23, між тим, на запит АТ "Сенс Банк" Величко О.Є. не надала запитувані документи, зокрема банківські виписки, які підтверджували б зарахування на її банківський рахунок дивідендів від ТОВ "Пігрейн" у 2016 році, у 2017 році, у 2018 році, у 2019 році; банківські виписки з її рахунків, які б підтверджують зняття коштів у 2019 році перед переданням їх Демішеву Е.П. 05.09.2019; банківські виписки з її рахунків, які б підтверджують рух та залишок коштів у 2019 році перед переданням їх Демішеву Е.П. 05.09.2019; копії документів, які б підтверджували її валютні операції у 2019 році перед переданням Демішеву Е.П. 05.09.2019.
Від ФОП Демішева Е.П. за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. № суду 5812/26 від 05.05.2026), в якому він просить відкласти розгляд справи, призначений на 06.05.2026 о 15:00 год. та 15:20 год на іншу дату. у зв`язку з хворобою керуючого реструктуризацією Лященко С.С., що підтверджується доданою до клопотання копією медичної довідки.
У судове засідання 06.05.2026 з`явилися представники скаржників (кредиторів-1,2) та кредитора-3; арбітражний керуючий та кредитори-4,5 у вказане засідання не з`явилися, при цьому судом враховано наявність клопотання ФОП Демішева про відкладення розгляду справи. 
Заслухавши думку учасників справи, присутніх у судовому засіданні 06.05.2026, колегією суддів протокольно було залишено без задоволення клопотання АТ "Сенс Банк" про витребування зазначених в клопотанні доказів, з огляду на таке.
Частиною 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах 2 та 3 статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до ч. 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
У даному випадку, АТ "Сенс Банк" звернулось з апеляційною скаргою 19.03.2026, а клопотання подане до суду лише 05.05.2026, тобто поза межами передбачених Господарським процесуальним кодексом України строків, заяву про поновлення строку на подання цього клопотання останнім не надано.
Викладене свідчить про те, що АТ "Сенс Банк" заява подана із порушенням порядку, визначеного статтею 80 Господарського процесуального кодексу України .
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.05.2026 розгляд справи відкладено на 03.06.2026.

Розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2026, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Мартинюка С.В. - члена колегії суддів, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 № 1, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі № 908/3742/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Джепи Ю.А., Золотарьової Я.С.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2026 апеляційні скарги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" та Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі №908/3742/25 прийняті до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Джепи Ю.А., Золотарьової Я.С.

Від АТ "Сенс Банк" за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про витребування доказів (вх. № суду 7302/26 від 03.06.2026), в якому воно просить витребувати у ОСОБА_1 документи, перелічені у цьому клопотанні. 
Від АТ "Сенс Банк" за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про долучення доказу (вх. № суду 7311/26 від 03.06.2026), в якому воно просить долучити до матеріалів справи відповідь ОСОБА_2 від 01.06.2026 на запит АТ "Сенс Банк". 
Від АТ "Сенс Банк" за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про долучення доказу (вх. № суду 7353/26 від 03.06.2026), в якому воно просить долучити до матеріалів справи відповідь представника ОСОБА_1 від 03.06.2026 на запит АТ "Сенс Банк". 

У судове засідання 03.06.2026 з`явилися представники скаржника (кредитора-1), скаржника (кредитора-2), кредитора-3, боржника та арбітражний керуючий, інші учасники судового процесу (кредитори-3,4) у судове засідання явку своїх представників не забезпечили, причин нез`явлення суду не повідомили, будь-яких клопотань від зазначених учасників справи до суду не надходило.
При цьому судом встановлено, що зазначені учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, а саме: шляхом направлення ухвали суду від 06.05.2026 до їх Електронних кабінетів в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені, зокрема, Довідки про доставку електронного листа, згідно з якими ухвала суду від 06.05.2026 доставлена до Електронних кабінетів кредитора-4 та кредитора-5 - 07.05.2026 після 17 години (з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала вважається врученою 08.05.2026) (арк.с. 164 - 165 у томі 8). 
Апеляційним господарським судом враховано, що відповідно до частини 4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
Судом відзначено, що у даному випадку всі учасники справи отримали ухвалу суду від 06.05.2026 завчасно; підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.
Враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, всі учасники справи були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у призначеному судовому засіданні. 
У судовому засідання 03.06.2026 судом були розглянуті клопотання АТ "Сенс Банк" про долучення листів - відповіді ОСОБА_2 від 01.06.2026 на запит АТ "Сенс Банк" та відповіді представника Величко О.Є. від 03.06.2026 на запит АТ "Сенс Банк". 
Вказані клопотання були задоволені судом.
У судовому засіданні 03.06.2026 представник АТ "Сенс Банк" просив залишити без розгляду подане ним 03.06.2026 клопотання про витребування доказів, оскільки на даний час воно втратило свою актуальність.
Клопотання про залишення без розгляд клопотання про витребування доказів було задоволено судом. 
У судовому засіданні 03.06.2026 всіма присутніми учасниками справи були викладені свої правові позиції щодо апеляційних скарг Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" та Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції під час апеляційного провадження.
Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
У судовому засіданні 03.06.2026, відповідно до статей 240, 283 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, а також правильність застосування норм матеріального права, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги АТ "Банк Кредит Дніпро", виходячи з наступного.
Щодо особливостей правового регулювання інституту неплатоспроможності фізичних осіб, необхідно зазначити, що із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи - підприємця та не тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб.
Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (стаття 113 Кодексу України з процедур банкрутства).
Як убачається з пояснювальної записки до проєкту Кодексу України з процедур банкрутства метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.
Тому, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.
У преамбулі Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб Кодексом України з процедур банкрутства не встановлена.
За змістом статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.
Таким чином, Кодексом України з процедур банкрутства запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.
За змістом приписів Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
Частиною 2 статті 6 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.
Згідно з частиною 5 статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.
Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства).
Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
Так, до Господарського суду Запорізької області від фізичної особи - підприємця Демішева Едуарда Павловича надійшла заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність останнього. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду; підготовче засідання призначено на 25.12.2025.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.12.2025 відкрито провадження у справі № 908/3742/25 про неплатоспроможність фізичної особи - підприємця Демішева Едуарда Павловича; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича; призначено попереднє судове засідання на 12.02.2026.
На офіційному вебпорталі судової влади України здійснено публікацію повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за № 78083 від 28.12.2025. 
Згідно з частиною 1 статті 113, частиною 1 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою. 
Подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.
За змістом статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Господарський суд зобов`язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Кодексу та Господарського процесуального кодексу України, про що постановляється ухвала, в якій зазначається дата попереднього засідання суду. Розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною 1 цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам. Кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною 1 цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.
До Господарського суду Запорізької області надійшли наступні заяви з грошовими вимогами до боржника, які були прийняті судом до розгляду:
- ОСОБА_1 на суму 77 158 787 грн 18 коп.;
- Акціонерного товариства "Сенс Банк" на суму 19 733 985 грн 00 коп.;
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінд" на суму 3 784 268 грн 67 коп.;
- Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на суму 3 792 670 грн 00 коп.;
- Акціонерного товариства "Акціонерний банк "Радабанк" на суму 103 860 грн 54 коп. 
Статтею 47 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 2 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій, зокрема зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів. Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги. Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу. Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).
Розглянувши подані документи і матеріали, суд першої інстанції в тій частині ухвали, що оскаржується в апеляційному порядку, зазначив таке.
До суду 07.02.2026 надійшли письмові повідомлення керуючого реструктуризацією про результати розгляду кредиторських вимог; 02.02.2026 - заперечення АТ "Сенс Банк" щодо визнання кредиторських вимог ОСОБА_1 в частині інфляційних втрат та 3% річних за період з 24.02.2022 по 30.11.2025. 
Суд першої інстанції, розглянувши заяву ОСОБА_1 , встановив, що заборгованість боржника у розмірі 38 723 675 грн 70 коп. основного боргу та 9 446 грн 47 коп. судових витрат підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2023 по справі № 201/5748/22. 
Дані вимоги обґрунтовані розпискою, за якою 05.09.2019 вона передала боржнику у власність 25 000 000 грн 00 коп., що у грошовому еквіваленті становило 989 707 доларів США, які боржник зобов`язався повернути до 05.09.2020. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2023 у справі №201/5748/22 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 05.09.2019 (розпискою від 05.09.2019) в сумі 38 723 675 грн 70 коп., судові витрати в сумі 9 446 грн 47 коп., а всього 38 733 122 грн 20 коп. 
У зв`язку з невиконанням умов договору, ОСОБА_1 за період з 06.09.2020 по 30.11.2025 нараховано інфляційні втрати у розмірі 32 223 177 грн 42 коп. та 3% річних у розмірі 6 195 831 грн 59 коп. 
Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Таким чином, необґрунтованими та такими, що не підлягають визнанню є вимоги ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до ОСОБА_2 сум за статтею 625 Цивільного кодексу України (інфляційні втрати та 3% річних) за період з 24.02.2022 по 30.11.2025, оскільки законодавець визначив заборону їх нарахування позикодавцем в період воєнного стану, який триває до теперішнього часу, а позичальник, відповідно, звільнений від їх сплати. Судом першої інстанції було здійснено перерахунок заявлених грошових вимог та встановлено, що інфляційні втрати становлять 6 766 854 грн 08 коп. за період з вересня 2020 року по лютий 2022 року, 3 % річних - 1 704 946 грн 13 коп. за цей же період.
Як було зазначено вище, скаржники (кредитори) - Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" та Акціонерне товариство "Сенс Банк" не погодились з оскаржуваною ухвалою в частині визнаних кредиторських вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що грошові вимоги ОСОБА_1 заявлені з метою штучного створення кредиторської заборгованості боржник. Також скаржники висловлюють сумніви в реальності укладання договору позики (боргової розписки від 05.09.2019) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на суму 25 000 000 грн 00 коп., що у грошовому еквіваленті становило 989 707 доларів США, оскільки ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження походження грошових коштів у вказаній сумі.
Апеляційним господарським судом доводи апеляційних скарг Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" та Акціонерного товариства "Сенс Банк" розцінюються критично, з огляду на таке.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2023 у справі №201/5748/22 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 05.09.2019 в сумі 38 723 675 грн 70 коп., судові витрати в сумі 9 446 грн 70 коп.
08.03.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на примусове виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист.
15.03.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №201/5748/22 від 08.03.2023.
Як убачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2023 у справі № 201/5748/22 на даний час не виконано; заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає 38 733 122 грн 20 коп. 
Слід також зазначити, що скаржники під час розгляду кредиторських вимог ОСОБА_1 судом першої інстанції заперечень не висловлювали; такі заперечення скаржниками були висловлені в апеляційних скаргах, у зв`язку з чим кредитором - ОСОБА_1 документи, які підтверджуються правомірність її вимог та спростовують сумніви скаржників щодо дійсності цих вимог були долучені до матеріалів справи на стадії апеляційного перегляду.
Слід відзначити, що договір позики від 05.09.2019, укладений між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) на даний час не визнаний недійсним. 
З 11.09.2009 ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець; відповідно до даних податкових декларацій дохід ОСОБА_1 від її підприємницької діяльності склав 299 835 доларів США, а саме: за 2010 рік - 107 820 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 13 542 доларів США (7,9617), за 2011 рік – 244 740 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 30 632 доларів США (7,9897), за 2013 рік – 326 900 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 40 898 доларів США (7,993), за 2014 рік – 303 700 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 19 260 доларів США (15,7686), за 2015 рік – 299 700 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 12 487 доларів США (24,0007), за 2016 рік – 308 550 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 11 348 доларів США (27,1909), за 2017 рік – 1 498 100 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 53 375 доларів США (28,0672), за 2018 рік – 1 495 000 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 53 994 доларів США (27,6883), за 2019 рік – 1 497 700 грн 00 коп., що за курсом НБУ складає 64 299 доларів США (23,2929) (арк.с. 41 - 47 у томі 7). 
Крім того, ОСОБА_1 отримала в борг:
- 6 000 000 грн 00 коп. за борговою розпискою від 05.08.2019 від ОСОБА_3 , дохід якого підтверджується податковою декларацією за 2018 рік (3 764 692 грн 41 коп.), за 2017 рік (3 758 970 грн 00 коп.) (арк.с. 48 - 51 в томі 7); 
- 10 000 000 грн 00 коп. за борговою розпискою від 05.08.2019 від ОСОБА_4 , дохід якої підтверджується податковою декларацією за 2016 рік (769 271 грн 64 коп.), 2017 рік (4 726 846 грн 94 коп.), 2018 рік (3 863 749 грн 85 коп.), за три квартали 2019 року (929 300 грн 00 коп.) (арк.с. 52 - 63 в томі 7).
Також ОСОБА_1 була керівником та співзасновником Товариства з обмеженою відповідальністю "Пігрейн", основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур та за результатами діяльності якого сума чистого прибутку за період з 01.01.2016 по 30.06.2023 складає 122 539 892 грн 97 коп.; сума до виплати нарахованих дивідендів ОСОБА_1 становить 109 673 204 грн 20 коп., що підтверджується довідкою ТОВ "Пігрей" № 13 від 26.09.2023 (арк. с. 70 в томі 7). 
Крім того, активи кредитора, що підтверджують його майновий стан, становлять і зареєстровані на праві приватної власності 24 об`єкти нерухомого майна, з яких 23 земельні ділянки (забезпечують стабільний дохід у вигляді орендної плати) та 1 квартира, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Із наданого витягу також можна встановити, що ОСОБА_1 активно управляє належним їй майном (укладає відносно такого майна договори, передає в оренди, набуває у власність та відчужує таке майно). 
Враховуючи викладене, апеляційним господарським судом відхиляються доводи апеляційних скарг Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" та Акціонерного товариства "Сенс Банк" в частині незгоди з визнаними кредиторськими вимогами ОСОБА_1 .
З приводу доводів Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" щодо неправомірної відмови в задоволенні частини його кредиторських вимог, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Суд першої інстанції вірно встановив, що грошові вимоги АТ "Банк Кредит Дніпро" підтверджуються договором № 231215 від 23.12.2015 про зміну Кредитного договору № 02 010613 КЛВ від 01.06.2013, договором № 250714 від 25.07.2014 про зміну Кредитного договору № 02 010613 КЛВ від 01.06.2013, Договором № 290514 П про зміну Договору поруки № 290514 П від 01.06.2013, Договором № 290514 про зміну Кредитного договору №02 010613 КЛВ від 01.06.2013, договором поруки № 02 010613 П від 01.06.2013, заявою зобов`язання позичальника, Кредитним договором № 02 010613 КЛВ, Договором поруки від 01.06.2013, а також наявними в матеріалах справи розрахунками заборгованості. 
Наявність заборгованості також встановлена рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2024 у справі № 904/2166/23 (201/8180/16-ц), яке набрало законної сили, та яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" заборгованість станом на 25.04.2016 у загальній сумі 3 295 085 грн 79 коп., із яких: 
- заборгованість за кредитом - 3 000 000 грн 00 коп.,
- заборгованість за нарахованими процентами - 267 131 грн 35 коп.;
- пеня за несплаченим кредитом - 9 824 грн 66 коп.;
- пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом - 18 129 грн 78 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 49 426 грн 29 коп. 
Зі змісту вказаного рішення вбачається, що проценти в сумі 267 131 грн 35 коп. були стягнуті за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 (арк.с. 180 - 182 у томі 3).
Як зазначає скаржник, та що не заперечується боржником, зазначене рішення суду від 14.10.2024 у справі № 904/2166/23 (201/8180/16-ц) не виконано; погашення заборгованості за цим рішення суду не відбувалось.
Враховуючи вказане, звертаючись із кредиторськими вимогами у справі, що розглядається (908/3742/25), АТ "Банк Кредит Дніпро" просив визнати його кредиторські вимоги до боржника (крім судового збору в сумі 5 324 грн 80 коп.) в загальній сумі 3 792 670 грн 99 коп., яка складається з:
- 3 000 000 грн 00 коп. - за простроченим кредитом;
- 792 670 грн 99 коп. - за простроченими відсотками.
Дослідивши долучений АТ "Банк Кредит Дніпро" розрахунок заборгованості (арк. с. 183 в томі 7), апеляційним господарським судом встановлено, що відсотки в сумі 792 670 грн 99 коп. розраховані за загальний період з 01.09.2015 по 21.11.2016.
Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується з доводами Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" щодо неправомірної відмови в задоволенні частини його кредиторських вимог.
Слід також відзначити, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 12.02.2026 були визнані, зокрема, вимоги в сумі 27 954 грн 44 коп. неустойки (пені) за третьою чергою задоволення, які кредитором АТ "Банк Кредит Дніпро" не заявлялись, отже їх визнання судом першої інстанції є помилковим. Більше того, таке помилкове визнання судом першої інстанції вимог в сумі 27 954 грн 44 коп. призвело до того, що кредитор в цій частині також вважає його вимоги визнаними, у зв`язку з чим в апеляційній скарзі визначив, що відмовлено йому було лише в частині вимог в сумі 448 158 грн 91 коп. 
У той же час колегія суддів зазначає, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що скаржник не погоджується з відмовою суду першої інстанції та вважає, що його кредиторські вимоги підлягали задоволенню повністю - в сумі 3 792 670 грн 99 коп. 
З цього приводу апеляційний господарський суд зазначає таке. 
Згідно із частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України № 15-рп/24).
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України). Аналогічний принцип закріплений у частині 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України.
Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється на сферу виконання зобов`язань та на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають тою межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону. Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків.
Справедливість як один із фундаментальних принципів права, який закладено безпосередньо в змісті права, в тих правовідносинах формою яких є право, передбачає готовність враховувати інтереси інших сторін, не зловживати своїми правами на шкоду їм, дотримуватися рівності в положенні учасників правовідносин.
Отже за своєю юридичною силою принцип справедливості є фактично імперативною нормою права (нормою відхилення від якої недопустиме), яка поряд з нормами цивільного права належить до механізму регулювання цивільних правовідносин.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд (статті 2, 7 цього Закону).
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У справі "Делькорт проти Бельгії", 07.01.1970, Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції.
Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що одним із елементів передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення від 23.10.1985 у справі "Бентем проти Нідерландів").
Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 9 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).
Враховуючи все вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з доводами апеляційної скарги АТ "Банк Кредит Дніпро" в частині того, що його кредиторські вимоги (крім судового збору в сумі 5 324 грн 80 коп.) в загальній сумі 3 792 670 грн 99 коп., яка складається з: 3 000 000 грн 00 коп. - за простроченим кредитом та 792 670 грн 99 коп. - за простроченими відсотками за період з 01.09.2015 по 21.11.2016, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Отже, в цій частині оскаржувана ухвала від 12.02.2026 підлягає зміні як така, що постановлена з невідповідністю її висновків встановленим обставинам справи.
Відповідно до частини 1, 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Таким чином, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі № 908/3742/25 слід залишити без задоволення; апеляційна скарга Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі № 908/3742/25 підлягає задоволенню частково; ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі № 908/3742/25 слід змінити, шляхом викладення абзацу 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 в наступній редакції: "Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у розмірі 3 792 670 грн 99 коп. основного боргу з другою чергою задоволення та 5 324 грн 80 коп. судового збору позачергово.". В решті ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі № 908/3742/25 слід залишити без змін.
З підстав наведеного та керуючись статтями 269, 270, 275 - 284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі № 908/3742/25 - задовольнити частково.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі № 908/3742/25 - залишити без задоволення.

3. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 у справі №908/3742/25 - змінити, виклавши абзац 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 в наступній редакції: 

"Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у розмірі 3 792 670 грн 99 коп. основного боргу з другою чергою задоволення та 5 324 грн 80 коп. судового збору позачергово.".

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України та статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повна постанова складена та підписана 05.06.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя Ю.А. Джепа

Суддя Я.С. Золотарьова