Справа № 462/1852/26 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М. 
Провадження № 33/811/652/26 Доповідач в 2-й інстанції: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., з участю прокурора Шевців М. Т., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16.03.2026 року, 

встановив:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 16.03.2026 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень. 
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 , будучи 31.01.2023 звільненим зі служби в поліції з посади поліцейського взводу № 3 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції (з 10.08.2023 прийнятий на службу в поліцію і призначений на посаду поліцейського відділення № 1 взводу № 2 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області, тобто відповідно до п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП – суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані із корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 року, а саме 08.02.2025 о 17.34 год.
Крім того, ОСОБА_1 , будучи 31.01.2023 звільненим зі служби в поліції з посади поліцейського взводу № 3 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції (з 10.08.2023 прийнятий на службу в поліцію і призначений на посаду поліцейського відділення № 1 взводу № 2 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області, тобто відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП – суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані із корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), а саме 31.01.2025 о 21:57 год.
Також, ОСОБА_1 , будучи 31.01.2023 звільненим зі служби в поліції з посади поліцейського взводу № 3 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції (з 10.08.2023 прийнятий на службу в поліцію і призначений на посаду поліцейського відділення № 1 взводу № 2 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області, тобто відповідно до п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП – суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані із корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, а саме 14.02.2025 о 19:35 год., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На зазначену постанову захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що жодної шкоди державним чи суспільним інтересам не завдано. Суд не врахував особу ОСОБА_1 , який визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 все-таки подав декларацію до процедури оформлення протоколів про адміністративні правопорушення, проте після встановленого законом строку. Застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу може вплинути на можливість подальшого проходження служби. У зв`язку з чим вважає за можливе його звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, що у апеляційній скарзі не оспорюється та перевірці судом апеляційної інстанції не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вважаю обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що з врахуванням характеру та обставин адміністративного правопорушення, даних про особу ОСОБА_1 , обставин, що пом`якшують відповідальність визнання вини та щире каяття, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, на нього слід накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 подав декларації, проте з пропущенням строку, що вказує на поважність пропуску такого, вважаю безпідставними.
Так, наказом начальника ДПП НП України від 24.01.2023 року ОСОБА_1 звільнено з служби в поліції 31.01.2023 року. 
Відповідно до наказу начальника ДПП НП України від 10.08.2023 року ОСОБА_1 прийнято на службу в поліції.
Проте, щорічні декларації за 2021 рік та 2022 рік, подав 14.02.2025 року та 08.02.2025 року відповідно, а також за період не охоплений раніше поданими деклараціями, подав лише 31.01.2025 року, тобто через значний час після встановленого законом строку подання.
Зазначені обставини, на думку суду апеляційної інстанції, вказують на відсутність поважних причин пропуску строку на подання щорічних декларацій ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
З огляду на підвищену суспільну небезпечність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП, яке вчинено ОСОБА_1 , за відсутності інших обставин, які її знижують, пропущення ним строку подачі щорічних декларацій на значний час, з метою дотримання принципів запобігання та протидії корупції, в т. ч. відкритості та прозорості діяльності органів державної влади, вважаю за неможливе його звільнення від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Адміністративне правопорушення виявлено 03.03.2026 року, строк накладення адміністративного стягнення не минув, а тому покликання ОСОБА_1 з цього приводу є необґрунтованими. 
Відтак, постанова Залізничного районного суду м. Львова від 16.03.2026 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16.03.2026 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Медвідя В. О. - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Головатий В. Я.