ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
01 червня 2026 року 	Справа № 280/295/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - третя особа), в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.11.2025 №084050023279 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня, наступного за днем звернення за пенсією, тобто з 19.11.2025.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 19.11.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з досягненням 55-річного віку та наявністю необхідного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2. Рішенням від 27.11.2025 №084050023279 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідачем відмовлено з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу. При цьому відповідач не визнає певні періоди пільгового стажу, який підтверджено довідкою роботодавця, з підставі відсутності інформації про роботу за сумісництвом, про сплату страхових внесків, про атестацію робочих місць. Зазначене рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач вважає протиправним. Просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою від 19 січня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою від 01 червня 2026 року у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в режимі відеоконференції - відмовлено.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, в обгрунтування заперечень зазначено, що рішенням від 27.11.2025 №084050023279 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 27 років 5 місяців 10 днів. Пільговий стаж за Списком №2 становить 18 років 4 місяці 20 днів. До страхового стажу не зараховано: - період роботи в колгоспі з 13.03.1987 по 17.09.1991 згідно трудової книжки від 01.04.1987 НОМЕР_1 , оскільки в графі «На підставі якого документу внесено запис (документ, його дата і номер)» відсутня повна інформація, - період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003 згідно трудової книжки від 01.04.1987 НОМЕР_1 , оскільки запис в трудовій книжці не підтверджений індивідуальними відомостями про застраховану особу (відсутня інформація про сплату внесків). До пільгового стажу не зараховано: - період роботи з 24.10.1991 по 27.10.1999 згідно довідки від 05.11.2025 № 125- 329, оскільки згідно Листа Деркомпраці № 951-10П від 30.05.1972 посада «випалювач на печах» відноситься до Списку №2 за умови, якщо наявні роботи по сумісництву що передбачені Списком 1 і Списком 2, у довідці відсутня інформація про наявність таких робіт по сумісництву, - період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2006 згідно довідки від 05.11.2025 № 125- 329, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду, - період роботи з 30.04.2010 по 18.08.2010 згідно довідки від 05.11.2025 № 125- 329, оскільки даний період не підтверджений атестація робочих місць – наявна перерва 5 років між атестаціями від 29.04.2005 та від 19.08.2010. Жодних інших документів, підтверджуючих вищезазначені періоди роботи, передбачені Порядком №637 позивачем при зверненні за призначенням пенсії не надано. Крім того зазначає, що суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Від третьої особи до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що територіальним органом Фонду, який мав опрацювати заяву позивача про перерахунок пенсії за віком відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань визначено ГУ ПФУ в Хмельницькій області, за результатами розгляду заяви позивача, прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії. Відповідачем за результатом розгляду документів було встановлено, що страховий стаж заявника становить 27 років 5 місяців 10 днів Пільговий стаж особи за списком № 2 становить 18 років 4 місяці 20 днів. Відповідачем не було зараховано: період роботи в колгоспі з 13.03.1987 по 17.09.1991 згідно трудової книжки від 01.04.1987 НОМЕР_1 , оскільки в графі «На підставі якого документу внесено запис(документ, його дата і номер)» відсутня повна інформація період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003 згідно трудової книжки від 01.04.1987 НОМЕР_1 , оскільки запис в трудовій книжці не підтверджений індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату внесків). Відповідач у своєму рішенні від 27.11.2025 №084050023279 зазначив, що період роботи в колгоспі з 13.03.1987 по 17.09.1991, необхідно надати уточнюючі довідки про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні) період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003 необхідно надати довідку про нарахування заробітної плати помісячно, підтверджену первинними документами та результатами зустрічної перевірки. Щодо не зарахування періодів роботи до пільгового стажу. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з24.10.1991 по 27.10.1999 згідно довідки від 05.11.2025 № 125-329, оскільки згідно Листа Держкомпраці №951-10П від 30.05.1972 посада «випалювач на печах» відноситься до Списку 2 за умови, якщо наявні роботи по сумісництву що передбачені Списком 1 і Списком 2, у довідці відсутня інформація про наявність таких робот по сумісництву. Період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2006 згідно довідки від 05.11.2025 № 125-329, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду: період роботи з 30.04.2010 по 18.08.2010 згідно довідки від 05.11.2025 №125-329, оскільки даний період не підтверджений атестацією робочих місць — наявна перервва більше 5 років між атестаціями від 29.04.2005 та від 19.08.2010. Також документами не підтверджено право на призначення пенсії згідно ч.4 статті 115 Закону, оскільки відсутня довідка про безпосередню участь особи у бойових діях згідно додатку № 6 постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413. Так позивачу було відмовлено у призначенні: - дострокової пенсії за віком згідно пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю довідки про безпосередню участь в бойових діях, згідно додатку 6 Порядку № 413; - пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, виходячи з вищезазначеного вважаємо, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, судом установлено наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 17.04.2025.
19.11.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява позивача від 19.11.2025 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та прийнято рішення від 27.11.2025 №084050023279 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до змісту рішення від 27.11.2025 №084050023279, страховий стаж заявника становить 27 років 5 місяців 10 днів.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
період роботи в колгоспі з 13.03.1987 по 17.09.1991 згідно трудової книжки від 01.04.1987 НОМЕР_1 , оскільки в графі «На підставі якого документу внесено запис (документ, його дата і номер)» відсутня повна інформація;
період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003 згідно трудової книжки від 01.04.1987 НОМЕР_1 , оскільки запис в трудовій книжці не підтверджений індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату внесків).
Пільговий стаж особи за Списком № 2 становить 18 років 4 місяці 20 днів.
До пільгового стажу не зараховано: 
період роботи з 24.10.1991 по 27.10.1999 згідно довідки від 05.11.2025 № 125-392, оскільки згідно Листа Деркомпраці № 951-10П від 30.05.1972 посада «випалювач на печах» відноситься до Списку №2 за умови, якщо наявні роботи по сумісництву що передбачені Списком 1 і Списком 2, у довідці відсутня інформація про наявність таких робіт по сумісництву;
період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2006 згідно довідки від 05.11.2025 № 125-392, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду;
період роботи з 30.04.2010 по 18.08.2010 згідно довідки від 05.11.2025 № 125-392, оскільки даний період не підтверджений атестація робочих місць – наявна перерва 5 років між атестаціями від 29.04.2005 та від 19.08.2010.
Відмовлено у призначенні пенсії:
дострокової пенсії за віком згідно пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю довідки про безпосередню участь в бойових діях, згідно додатку 6 Порядку № 413;
пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.04.1987, позивач працював:
13.03.1987 прийнят в члени колгоспу Жовтнева перемога Іванівського району Херсонської області УРСР (протокол №5 від 28.03.1987);
17.09.1991 звільнений з членів колгоспу Жовтнева перемога Іванівського району Херсонської області за власним бажанням (протокол №8 від 06.09.1991);
24.10.1991 прийнят на дільницю підготовки сирих матеріалів при сталеплавильному цеху №1 випалювач на печах по 3 розряду (наказ №1629 від 24.10.1991);
13.10.1995 переведений випалювач на печах по 4 розряду (наказ від 05.01.1995);
01.07.2000 переведений у тому ж цеху сушильником зайнятим на сушці феросплавів по 3 розряду (наказ №11 від 03.07.2000);
12.08.2009 дільницю підготовки сирих матеріалів СПЦ-1 перейменовано в дільницю підготовки сирих матеріалів СПЦ-2 (розпорядження №452-к від 12.08.2009);
01.04.2020 дільницю підготовки сирих матеріалів СПЦ-2 перейменовано у дільницю підготовки сирих матеріалів (наказ №62 від 12.03.2020).
В матеріалах справи міститься довідка, видана ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» від 05.11.2025 №125-392 про підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за змістом якої: ОСОБА_1 , 1970 року народження, дійсно працює повний робочий день у ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» на дільниці підготовки сирих матеріалів СПЦ-1 (ДПСМ) з 24.10.1991 по 27.10.1999 випалювач на печах, виконував роботи за професією, яку передбачено згідно з Листом Держкомпраці №951-10ОП від 30.05.1972, роз`ясненням Держкомітету СМ СРСР №14 від 16.05.1959 – список №2, стор.55 додатку 2 до наказу про атестацію №385 від 27.10.1994.
Дільниця підготовки сирих матеріалів (СПЦ-1) відноситься до підрозділів сталеплавильного виробництва та має статус цеху.
Розпорядженням №452-к від 12.08.2009 дільницю підготовки сирих матеріалів СПЦ-1 перейменовано в дільницю підготовки сирих матеріалів СПЦ-2.
Наказом №62 від 12.03.2000 дільницю підготовки сирих матеріалів СПЦ-2 було перейменовано в дільницю підготовки сирих матеріалів (скорочене найменування - ДПСМ).
З 01.07.2000 по 03.12.2022, з 23.12.2022 по 27.12.2022, з 01.01.2023 по теперішній час сушильник, зайнятий на сушінні феросплавів, виконує роботи за професією (робоче місце РМ 32-044), яку передбачено згідно з Постановою КМУ №162 від 11.03.1994 – Список №2, розділ ІІІ, підрозділ 2а, код 2040200а-18916, як сушильники, випалювачі руд в сушильних барабанах зайняті на сушінні феросплавів, стор.85 додатку 2 до наказу про атестацію №477 від 28.04.2000;
згідно з Постановою КМУ №36 від 16.01.2003 – Список №2, розділ ІІІ. Підрозділ 2, позиція 3.2а, як сушильники, зайняті сушінням феросплавів стор.142 додатку 2 до наказу про атестацію №186 від 29.04.2005, стор.166 додатку 2 до наказу про атестацію №162 від 19.08.2010, стор.127 додатку 2 до наказу про атестацію від 01.07.2015;
згідно з Постановою КМУ №461 від 24.06.2016 – Список №2, розділ ІІІ, підрозділ 2, як сушильники, зайняті сушінням феросплавів, стор.49 додатку 2 до наказу про атестацію №160 від 02.07.2020, стор.47 додатку 1 до наказу про атестацію №93 від 01.07.2025.
З 23.04.2024 час перебування ОСОБА_1 на військовій служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у відповідності до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
З 04.12.2022 по 22.12.2022, з 28.12.2022 по 31.12.2022 на час воєнного стану ОСОБА_1 призупинено дію трудового договору, розпорядження №1765-к від 10.11.2022 (на підставі статті 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ).
Характер виконуваних робіт: весь період був зайнятий виконанням робіт з підготовки сирих матеріалів в сталеплавильному виробництві.
На підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
З 24.10.1991 станом на 31.10.2025 стаж роботи, що діє право на пенсію на пільгових умовах за списком №2, складає 33 роки 03 місяці 12 днів.
Підстава для видачі довідки: особова картка, розрахункові відомості, результати атестації робочих місць – накази №385 від 27.10.1994 (первинна), №477 від 28.04.2000, №186 від 29.04.2005, №162 від 19.08.2010, №149 від 01.07.2015, зареєстровано в Державній експертизі умов праці Запорізької області 17.05.1996, 30.05.2000, 30.05.2005, 16.11.2010, 02.07.2015, накази №16,00 від 02.07.2020, №93 від 01.07.2025.
Відпустка без збереження заробітної плати не надавалась. 
Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.11.2025 №084050023279 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та з вимогами про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 19.11.2025, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» ( далі за текстом -Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом -Закон № 1058-ІV).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За змістом частини першої статті 4 цього Закону законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону №1058.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з п. 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Суд зазначає, що в період з 22.08.1956 по 25.01.1991 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.
У період з 26.01.1991 по 10.03.1994 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року.
З 11.03.1994 по 16.01.2003 діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.
У період з 17.01.2003 по 24.06.2016 діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.
Починаючи з 03.08.2016, діють Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20, від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна позиція також неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05 березня 2024 року у справі № 500/5342/21, від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці.
Судом установлено, що відповідно до довідки, виданої ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» від 05.11.2025 №125-392 про підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за змістом якої: ОСОБА_1 , 1970 року народження, дійсно працює повний робочий день у ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» на дільниці підготовки сирих матеріалів СПЦ-1 (ДПСМ) з 24.10.1991 по 27.10.1999 випалювач на печах, виконував роботи за професією, яку передбачено згідно з Листом Держкомпраці №951-10ОП від 30.05.1972, роз`ясненням Держкомітету СМ СРСР №14 від 16.05.1959 – список №2, стор.55 додатку 2 до наказу про атестацію №385 від 27.10.1994.
Дільниця підготовки сирих матеріалів (СПЦ-1) відноситься до підрозділів сталеплавильного виробництва та має статус цеху.
Розпорядженням №452-к від 12.08.2009 дільницю підготовки сирих матеріалів СПЦ-1 перейменовано в дільницю підготовки сирих матеріалів СПЦ-2.
Наказом №62 від 12.03.2000 дільницю підготовки сирих матеріалів СПЦ-2 було перейменовано в дільницю підготовки сирих матеріалів (скорочене найменування - ДПСМ).
З 01.07.2000 по 03.12.2022, з 23.12.2022 по 27.12.2022, з 01.01.2023 по теперішній час сушильник, зайнятий на сушінні феросплавів, виконує роботи за професією (робоче місце РМ 32-044), яку передбачено згідно з Постановою КМУ №162 від 11.03.1994 – Список №2, розділ ІІІ, підрозділ 2а, код 2040200а-18916, як сушильники, випалювачі руд в сушильних барабанах зайняті на сушінні феросплавів, стор.85 додатку 2 до наказу про атестацію №477 від 28.04.2000;
згідно з Постановою КМУ №36 від 16.01.2003 – Список №2, розділ ІІІ. Підрозділ 2, позиція 3.2а, як сушильники, зайняті сушінням феросплавів стор.142 додатку 2 до наказу про атестацію №186 від 29.04.2005, стор.166 додатку 2 до наказу про атестацію №162 від 19.08.2010, стор.127 додатку 2 до наказу про атестацію від 01.07.2015;
згідно з Постановою КМУ №461 від 24.06.2016 – Список №2, розділ ІІІ, підрозділ 2, як сушильники, зайняті сушінням феросплавів, стор.49 додатку 2 до наказу про атестацію №160 від 02.07.2020, стор.47 додатку 1 до наказу про атестацію №93 від 01.07.2025.
З 23.04.2024 час перебування ОСОБА_1 на військовій служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у відповідності до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
З 04.12.2022 по 22.12.2022, з 28.12.2022 по 31.12.2022 на час воєнного стану ОСОБА_1 призупинено дію трудового договору, розпорядження №1765-к від 10.11.2022 (на підставі статті 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ).
Характер виконуваних робіт: весь період був зайнятий виконанням робіт з підготовки сирих матеріалів в сталеплавильному виробництві.
На підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
З 24.10.1991 станом на 31.10.2025 стаж роботи, що діє право на пенсію на пільгових умовах за списком №2, складає 33 роки 03 місяці 12 днів.
Підстава для видачі довідки: особова картка, розрахункові відомості, результати атестації робочих місць – накази №385 від 27.10.1994 (первинна), №477 від 28.04.2000, №186 від 29.04.2005, №162 від 19.08.2010, №149 від 01.07.2015, зареєстровано в Державній експертизі умов праці Запорізької області 17.05.1996, 30.05.2000, 30.05.2005, 16.11.2010, 02.07.2015, накази №16,00 від 02.07.2020, №93 від 01.07.2025.
Відпустка без збереження заробітної плати не надавалась. 
Суд зауважує, що вказана уточнююча довідка містить всі необхідні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального трудового стажу (періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, а також містить підписи уповноважених осіб, печатку підприємства та є чинною, доказів протилежного відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність необхідного страхового та пільгового стажу, а отже визначальним є підтвердження факту зайнятості позивача на відповідних роботах у шкідливих умовах та підтвердження характеру виконуваної роботи в таких умовах.
Як убачається з рішення від 27.11.2025 №084050023279, пільговий стаж позивача за Списком № 2 становить 18 років 4 місяці 20 днів.
До пільгового стажу не зараховано: 
період роботи з 24.10.1991 по 27.10.1999 згідно довідки від 05.11.2025 № 125-392, оскільки згідно Листа Деркомпраці № 951-10П від 30.05.1972 посада «випалювач на печах» відноситься до Списку №2 за умови, якщо наявні роботи по сумісництву що передбачені Списком 1 і Списком 2, у довідці відсутня інформація про наявність таких робіт по сумісництву;
період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2006 згідно довідки від 05.11.2025 № 125-392, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду;
період роботи з 30.04.2010 по 18.08.2010 згідно довідки від 05.11.2025 № 125-392, оскільки даний період не підтверджений атестація робочих місць – наявна перерва 5 років між атестаціями від 29.04.2005 та від 19.08.2010.
Надаючи оцінку підставам незарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи, суд зазначає наступне.
Посилання відповідача в обґрунтування оспорюваного рішення на відсутність підтвердження відомостей про проведення атестації робочих місць є безпідставними, з огляду на таке.
Суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. 
Обов`язок щодо проведення атестації робочих місць законодавцем покладено на керівників підприємств. 
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на проведення атестації робочих місць.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Отже, беручи до уваги зазначені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, позивач не може бути позбавлений права на пенсію за віком на пільгових умовах через відсутність документів на підтвердження проведення атестації робочого місця, на якому він набув пільговий стаж.
Таким чином суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 30.04.2010 по 18.08.2010 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2.
Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.07.2000 по 31.12.2006 згідно довідки від 05.11.2025 № 125-392, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду, суд зазначає наступне.
Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (надалі - Положення № 10-1), відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.
Пунктом 4 розділу І "Загальні положення" Положення № 8-1 визначено, що Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.
Реєстр застрахованих осіб забезпечує: облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 5 розділу І "Загальні положення" Положення № 8-1).
Згідно з пунктом 1 розділу IV "Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них" Положення № 8-1 Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені частиною третьою статті 20 Закону та частиною третьою статті 21 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно із статтею 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок щодо внесення даних в індивідуальні відомості про застраховану особу та внесення відомостей по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Тому відповідальність за не внесення індивідуальних відомостей про застраховану особу та несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює таке внесення відомостей та нарахування страхових внесків, їх сплату (утримання) із заробітної плати застрахованої особи.
Фактично, внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по внесенні індивідуальних відомостей та сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Отже, відсутність в інформаційній базі індивідуальних відомостей та в системі персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків за оскаржуваний період для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на призначення та виплату пенсії.
Суд наголошує, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належного внесення індивідуальних відомостей та належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до пільгового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 01.11.2018 у справі №199/1852/15-а та від 17.07. 2019 у справі № 144/669/17.
Отже, період роботи позивача з 01.07.2000 по 31.12.2006 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2.
Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 24.10.1991 по 27.10.1999 згідно довідки від 05.11.2025 № 125-392, оскільки згідно Листа Деркомпраці № 951-10П від 30.05.1972 посада «випалювач на печах» відноситься до Списку №2 за умови, якщо наявні роботи по сумісництву що передбачені Списком 1 і Списком 2, у довідці відсутня інформація про наявність таких робіт по сумісництву, суд зазначає наступне.
З довідки ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» від 05.11.2025 №125-392 вбачається, що у період з 24.10.1991 по 27.10.1999 позивач працював повний робочий день випалювачем на печах на дільниці підготовки сирих матеріалів СПЦ-1, яка відноситься до підрозділів сталеплавильного виробництва та має статус цеху.
У зазначеній довідці роботодавцем підтверджено, що позивач виконував роботи за професією, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, із зазначенням нормативного акта, характеру робіт, структурного підрозділу, періоду роботи, повної зайнятості, результатів атестації робочих місць та первинних документів, на підставі яких видано довідку.
Суд звертає увагу, що відповідачем не спростовано достовірності відомостей, зазначених у довідці підприємства, не наведено доказів того, що позивач у спірний період не був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не виконував зазначені у довідці роботи або що характер його роботи не відповідав Списку №2.
Посилання відповідача на лист Держкомпраці №951-10П від 30.05.1972 без належного аналізу змісту виконуваної позивачем роботи, без витребування додаткових документів у роботодавця та без спростування уточнюючої довідки не може бути достатньою підставою для неврахування такого періоду до пільгового стажу.
При цьому суд враховує, що уточнююча довідка видана роботодавцем, який володіє первинними документами щодо умов праці позивача, містить посилання на особову картку, розрахункові відомості та накази про атестацію робочих місць. Доказів недостовірності цієї довідки відповідачем не надано.
Отже, період роботи позивача з 24.10.1991 по 27.10.1999 також підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2.
Крім того, відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі з 13.03.1987 по 17.09.1991 згідно трудової книжки від 01.04.1987 НОМЕР_1 , оскільки в графі «На підставі якого документу внесено запис (документ, його дата і номер)» відсутня повна інформація.
Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.04.1987, 13.03.1987 позивач прийнятий у члени колгоспу «Жовтнева перемога» Іванівського району Херсонської області, а 17.09.1991 звільнений з членів колгоспу за власним бажанням.
Записи у трудовій книжці містять відомості про дату прийняття, дату звільнення, найменування підприємства, характер роботи та підстави внесення записів, а саме відповідні протоколи. Відсутність у графі трудової книжки окремих реквізитів документа або неповнота зазначення його даних не може автоматично свідчити про недостовірність періоду роботи позивача, якщо такий факт підтверджується послідовними записами трудової книжки і не спростований відповідачем.
Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частина третя статті 56 Закону №1788-XII передбачає, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а сформулював висновок про те, що «формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.». Даний висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 20.01.2021 у справі № 588/647/17.
Також, на момент заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162), пунктом 2.3 якої установлено, що всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), проте не пізніше тижневого терміну, а при звільненні у день звільнення і мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У випадку виявлення невірного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, на якому був внесений відповідний запис. (п. 2.5 Інструкції № 162).
Пунктом 2.11 Інструкції № 162 установлено, що першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, після чого ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, і не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином суд дійшов висновку, що зауваження пенсійного органу є формальними та не можуть позбавляти позивача права на пенсійне забезпечення.
Суд також зазначає, що відповідачем не доведено, що записи трудової книжки є підробленими, недостовірними або такими, що внесені без фактичного виконання позивачем роботи. Відтак підстави для неврахування періоду роботи з 13.03.1987 по 17.09.1991 до страхового стажу відсутні.
Отже, період роботи в колгоспі з 13.03.1987 по 17.09.1991 згідно трудової книжки позивача від 01.04.1987 НОМЕР_1 , підлягають зарахуванню до його страхового стажу.
Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003 згідно трудової книжки від 01.04.1987 НОМЕР_1 з підстав відсутності індивідуальних відомостей про сплату внесків.
Суд зазначає, що періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні. 
Не перерахування роботодавцем страхових внесків до Пенсійного фонду, які утримувалися роботодавцем із заробітної плати, не може бути підставою відмови у зарахуванні стажу у відповідні періоди роботи, оскільки відповідно до ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а та від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а.
Отже, зазначені доводи відповідача судом не приймаються до уваги.
Таким чином суд дійшов висновку, що період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Щодо посилань на відсутність довідки про безпосередню участь у бойових діях суд зазначає, що предметом спору в цій справі є правомірність відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV. Позовні вимоги не стосуються призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV, а тому зазначені доводи не впливають на вирішення цього спору. У позовній заяві позивачем заявлені вимоги щодо: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.11.2025 №084050023279 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня, наступного за днем звернення за пенсією, тобто з 19.11.2025.
За таких обставин, відмовляючи позивачу у зарахуванні означених спірних періодів трудової діяльності до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №2, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи в колгоспі з 13.03.1987 по 17.09.1991 та період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003, а також до зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 24.10.1991 по 27.10.1999, з 01.07.2000 по 31.12.2006 та з 30.04.2010 по 18.08.2010.
Суд також враховує, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивач досяг 55-річного віку, а з урахуванням спірних періодів має необхідний страховий стаж понад 30 років та пільговий стаж за Списком №2 понад 12 років 6 місяців, тобто відповідає умовам пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
У постанові від 23.12.2021 у справі №480/4737/19 Верховний Суд зазначив, що ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбачених законом.
У постанові від 08.11.2019 по справі № 227/3208/16-а Верховний Суд виклав правовий висновок, згідно із яким повноваження пенсійного органу не є дискреційними якщо порядок їх реалізації передбачає лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.
Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд виходить з наступного.
Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3 Порядку №22-1 передбачено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Таким чином, наразі органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
В спірному випадку заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та за результатом її розгляду прийнято від 27.11.2025 №084050023279. Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.
В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Тобто, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Хмельницькій області, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера.
Посилання відповідача на те, що суд не може підміняти собою орган Пенсійного фонду, суд оцінює критично, оскільки суд не здійснює замість відповідача дискреційні повноваження, а перевіряє законність рішення суб`єкта владних повноважень та надає оцінку встановленим обставинам. У цій справі всі необхідні умови для призначення пенсії підтверджені матеріалами справи, а відповідачем не доведено наявності законних підстав для відмови у її призначенні. За таких обставин належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є не лише скасування протиправного рішення, а й зобов`язання відповідача призначити пенсію.
Згідно із ч. 1 ст. 45 Закону № 1058–IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Позивач досяг 55-річного віку 18.11.2025 та звернувся із заявою про призначення пенсії 19.11.2025, тобто у межах тримісячного строку. Отже, пенсія за віком на пільгових умовах має бути призначена з 19.11.2025.
Таким чином, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.11.2025 №084050023279 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи в колгоспі з 13.03.1987 по 17.09.1991 та період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003, зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 24.10.1991 по 27.10.1999, з 01.07.2000 по 31.12.2006 та з 30.04.2010 по 18.08.2010, та призначити з 19.11.2025 позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, і доказів понесення ним інших судових витрат до суду не подано, тому виходячи з положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, м.Хмельницький, вул. Гната Чекірди, буд.10, код ЄДРПОУ 21318350), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.11.2025 №084050023279 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в колгоспі з 13.03.1987 по 17.09.1991 та період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2003.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 24.10.1991 по 27.10.1999, з 01.07.2000 по 31.12.2006 та з 30.04.2010 по 18.08.2010.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити з 19.11.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова