УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

25 червня 2026 року 
м. Київ

справа №340/768/26
адміністративне провадження № К/990/28602/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Єзерова А.А., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.06.2026 у справі №340/768/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ в Кіровоградській області, відповідач), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 16.10.2025 № 4313/5 щодо відмови в призначенні їй пенсії відповідно до статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; 
- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку зі смертю її сина -   ОСОБА_2 , з дня звернення за її призначенням, а саме з 15.07.2025.
Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.03.2026, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.06.2026, в задоволенні позову відмовлено.
На адресу Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" 22.06.2026 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржниця просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.03.2026, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.06.2026 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що скаржником не зазначено підстави касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 цього Кодексу та про наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої вказаної правової норми. 
Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, судами встановлено, що син позивачки - ОСОБА_2 , був звільнений зі служби 31.07.2024 та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до протоколу штатної військово-лікарської комісії №2025-0625-1141-5330-3 від 25.06.2025, захворювання солдата у відставці ОСОБА_2 , 1987 року народження, пов`язане з проходженням військової служби.
Також судами вказано на те, що позивачкою не надано ані до органу ПФУ, ані до суду доказів отримання ОСОБА_2 поранення (контузії, травми, каліцтва), яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, тоді як протоколом військово-лікарської комісії №2025-0625-1141-5330-3 від 25.06.2025 встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок отриманого захворювання під час проходження військової служби - фіброзно-кавернозний туберкульоз обох часток лівої легені; легенево-серцева недостатність.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, зазначив, що у спірному випадку в матеріалах справи відсутні докази того, що смерть   ОСОБА_2 , пов`язана із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби. Відсутні докази і того, що смерть настала внаслідок поранення/захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
При цьому судом наголошено, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вимагає підтвердження причинно-наслідкового зв`язку смерті годувальника із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, або пов`язане із захистом Батьківщини.
Підтверджуючи обгрунтованість та законність висновку суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог, суд апеляційної інстанції також зауважив, що адвокатом Мастюгіним Є.Д. заявлений позов та подана апеляційна скарга в інтересах ОСОБА_1 стосовно порушення права позивачки на отримання пенсії відповідно до статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку зі смертю її сина -   ОСОБА_2 , тоді як матеріали справи взагалі не містять доказів, що названа особа є сином ОСОБА_1 .
В касаційній скарзі позивачка стверджує, що зважаючи на те, що смерть її сина пов`язана з захворюванням, набутим ним під час виконання ним обов`язків військової служби під час проходження ним військової служби і вона є його непрацездатним членом сім`ї, то має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що вирішуючи справу, суди послалися на підзаконний акт (пункт 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402), який суперечить закону і звужує її права, а відтак застосуванню не підлягає.
Касаційна скарга подана на судові рішення, які можуть бути оскаржені згідно із частиною першої статті 328 КАС України.
Приписами пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Згідно пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу, справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Варто зауважити, що предмет спору у цій справі та критерії, визначені пунктом 3 частини 6 статті 12 КАС України, а також факт того, що дана справа не підпадає під перелік справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження (частина 4 статті 12 КАС України), дають підстави стверджувати, що вказану касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності.
Враховуючи, що ця справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність одного з випадків, визначених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Проте подана касаційна скарга не містить належним чином обґрунтованих випадків, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.
Верховний Суд відзначає, що визначені підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
Також Верховний Суд наголошує, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першої статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Тобто касаційна скарга повинна містити посилання на конкретний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, а також посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Водночас касаційна скарга не містить обґрунтування незгоди з висновками судів попередніх інстанцій у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України. 
Скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.06.2026 у справі №340/768/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді А.А. Єзеров

С.М. Чиркін