Справа № 683/1229/26
2/683/1149/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої – судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/1229/26, 2/683/1149/2026 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, 

в с т а н о в и в:

У квітні 2026 року позивачі звернулись до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на майно. 
В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та розташована за цією ж адресою земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6824283200:02:001:0062. 
Спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняла його донька ОСОБА_1 , яка звернулась до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та оформлення спадкових прав.
Однак, 29 жовтня 2025 року нотаріус відмовив ОСОБА_1 у оформленні спадщини на зазначене нерухоме майно через те, що житловий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я голови цього колгоспного двору ОСОБА_8 , який був не єдиним членом майна цього колгоспного двору, а щодо оформлення спадщини на земельну ділянку, то нотаріусом вказано на неможливість дотриматись вимог ч.1 ст.120 ЗК України. 
Позивачі вказують, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є майном колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_8 – голова двору, його дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , донька ОСОБА_9 , син ОСОБА_10 , донька ОСОБА_11 – члени двору, а тому частка кожного із них у цьому будинку становила по 1/6 частині. 
Після смерті ОСОБА_8 спадщина відкрилась на 1/6 частину вказаного житлового будинку, а тому в порядку спадкування за законом вона перейшла до єдиної його спадкоємиці, яка прийняла спадщину – доньки ОСОБА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_10 . До складу спадщини після його смерті увійшла 1/6 частина спірного житлового будинку, яку він набув за життя як член майна колгоспного двору. Спадщину після смерті ОСОБА_10 прийняли його дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7 , до яких у порядку спадкування за законом в рівних частках перейшло належне померлому право на 1/6 частину спірного житлового будинку, тобто по 1/18 (1/6 : 3 = 1/18) частині кожному. 
Отже, позивачі вказують, що кожен із має право на частину спірного житлового будинку, зокрема, ОСОБА_1 на 1/3 частину, ОСОБА_2 на 1/6 частину, ОСОБА_3 на 1/6 частину, ОСОБА_4 на 1/6 частину, ОСОБА_5 на 1/18 частину, ОСОБА_6 на 1/18 частину і ОСОБА_7 на 1/18 частину. 
Крім того, позивачі зазначають, що спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6824283200:02:001:0062, яка на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №895272 від 20 серпня 2012 року належала ОСОБА_8 . 
Оскільки кожен із них має відповідну частку у праві власності на спірний житловий будинок, то на підставі ч.1 ст.120 ЗК України просять також визнати за кожним із них право власності на частку цієї земельної ділянки відповідно до розміру їх часток у житловому будинку. 
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 
У судове засідання представник позивачів – адвокат Кравчук В.М. подав заяву про розгляд справи у його та позивачів відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. 
Відповідач – Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , відноситься до суспільної групи – колгоспний двір. 
07 лютого 1990 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_8 видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , та зазначено, що він належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_8 . 
Цього ж дня право власності ОСОБА_8 на вказаний житловий будинок зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ в реєстровій книзі №1 під реєстровим №4.
На підставі рішення 10 сесії VІІ скликання Радковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №1 від 21 жовтня 2016 року вулицю Ленінську перейменовано на вулицю Сагайдачного. 
Згідно виписки з погосподарської книги за 1991-1995 роки с. Демківці, наданої Радковецьким старостинським округом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за №29-10/122 від 30 вересня 2025 року, домогосподарство, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_8 , а членами – дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , донька ОСОБА_9 , син ОСОБА_10 , донька ОСОБА_11 .
Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. 
Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:
- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; 
- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;
- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. 
Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи – колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/6 частині (1 : 6 = 1/6). 
Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 . 
За життя ОСОБА_8 заповіту не залишив.
Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №2730/03-30/2025 від 28.08.2025 ОСОБА_8 на день своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_2 , донькою ОСОБА_1 та її дітьми. 
29 серпня 2025 року за заявою ОСОБА_1 , яка є донькою ОСОБА_8 , про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівської державною нотаріальною конторою
Хмельницької області заведено спадкову справу №476/2025 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 . 
У цей же день дружина спадкодавця ОСОБА_8 – ОСОБА_2 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_8 . 
Інші діти спадкодавця ОСОБА_8 на день його смерті з ним не проживали і до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертались, а тому є такими, що спадщину після смерті батька не прийняли. 
Отже, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею першої черги за законом до майна померлого батька ОСОБА_8 , яка прийняла спадщину, оформила частину спадкового майна та отримала 18 листопада 2025 року свідоцтва про право на спадщину за законом на належні ОСОБА_8 земельні ділянки: для ведення особистого селянського господарства площею 0,1517 га, кадастровий номер 6824283200:02:001:0063, та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0300 га, кадастровий номер 6824283200:05:026:0085. 
До складу спадщини після смерті ОСОБА_8 увійшла також 1/6 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , яку він набув як член майна колгоспного двору. 
29 жовтня 2025 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено позивачці ОСОБА_1 в оформленні спадщини на цілий житловий будинок, через те, що житловий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я ОСОБА_8 , який був не єдиним членом майна цього колгоспного двору, а щодо оформлення спадщини на земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, то нотаріусом вказано на необхідність дотримання вимог ч.1 ст.120 ЗК України. 
Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею першої черги за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_8 , вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку, а тому в порядку спадкування набула право власності на належне спадкодавцю майно. 
З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , яку він за життя набув як майна колгоспного двору. 
Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_10 . 
За життя ОСОБА_10 заповіту не залишив.
25 грудня 2015 року за заявою ОСОБА_5 , яка є дружиною ОСОБА_10 , а також за її заявами, поданими в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівської державною нотаріальною конторою Хмельницької області заведено спадкову справу №961/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 . 
Інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. 
Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є єдиними спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого ОСОБА_10 , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину. 
До складу спадщини після смерті ОСОБА_10 увійшла 1/6 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , право власності на яку ОСОБА_10 набув як член майна колгоспного двору. 
Оскільки спадкування після смерті ОСОБА_10 здійснюється за законом і його
спадкоємцями, які прийняли спадщину, є ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , тому вони набули у рівних частках право на належну спадкодавцю 1/6 частину вказаного будинковолодіння.
Таким чином, за ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 слід визнати за кожним право власності по 1/18 (1/6 : 3 = 1/18) частині житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Таким чином, за кожним із позивачів слід визнати право власності на відповідну частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ., зокрема: за ОСОБА_1 – 1/3 частину (1/6 частина, яку вона набула як член майна колгоспного двору + 1/6 частина, яку вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_8 ); за ОСОБА_2 – 1/6 частину, яку вона набула як член майна колгоспного двору, за ОСОБА_3 – 1/6 частину, яку він набув як член майна колгоспного двору, за ОСОБА_4 – 1/6 частину, яку вона набула як член майна колгоспного двору, за ОСОБА_5 – 1/18 частину, яку вона набула в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_10 , за ОСОБА_6 – 1/18 частину, яку він набув в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_10 , за ОСОБА_7 - 1/18 частину, яку вона набула в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_10 .
Судом також встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на земельній ділянці площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6824283200:02:001:0062. 
За даними Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5101634972025 від 07 жовтня 2025 року власником цієї земельної ділянки є ОСОБА_8 , якому вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №895272 від 20 серпня 2012 року.
Частиною першою статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно з частинами першою та другою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.
Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.
Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір присадибної ділянки (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), на отримання якої у селах із земель державної або комунальної власності мають право громадяни України, складає не більше 0,25 гектара (пункт «г» частини першої статті 121 ЗК України).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.
Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року у справі №675/2372/16-ц (провадження № 61-29813сво18)
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На належній спадкодавцю ОСОБА_8 земельній ділянці площею 0,2500 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, співвласниками якого є позивачі. 
Тому, з урахуванням положень ст.120 ЗК України, суд дійшов висновку про визнання за кожним із позивачів, відповідно до їх часток у праві власності на житловий будинок, права власності на відповідну частку земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані по АДРЕСА_1 . 
Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6824283200:02:001:0062, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6824283200:02:001:0062, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6824283200:02:001:0062, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6824283200:02:001:0062, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/18 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/18 частину земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6824283200:02:001:0062, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/18 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/18 частину земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6824283200:02:001:0062, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/18 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/18 частину земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6824283200:02:001:0062, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Позивач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Позивач: ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Позивач: ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Позивач: ОСОБА_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .
Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького,41, м. Старокостянтинів, Хмельницька область, 31100, код ЄДРПОУ 36027760.

Текст рішення складено 29 червня 2026 року.

Суддя: