КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа №369/13461/21
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/97/2026 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Рейнарт І.М. 
суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», яка є правонаступником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року у складі судді Шереметьєвої Л.А. у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
встановив:

у вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 11 842грн 29 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судового збору у сумі 2 270грн.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 17 вересня 2018 між ПАТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого він є, та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту у формі заяви-приєднання (акцепт) за № 275675а8ка до оферти № 144, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Chevrolet (д.н.з. НОМЕР_1 ).
Позивач посилався на те, що 16 грудня 2018 року о 16 год. 00 хв. в м. Києві, на вул. Маршала Гречка, 3а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , та автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , що був застрахований АТ «СК «АХА Страхування» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 275675а8ка від 17 вересня 2018 року. Згідно постанови Подільського районного суду міста Києва від 8 лютого 2019 року у справі № 758/16907/18 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України.
Позивач зазначав, що страхувальник звернувся до нього з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2440678 від 18 січня 2019 року та умов договору страхування № 275675а8ка від 17 вересня 2018 року, розмір страхового відшкодування склав 11 842грн 29 коп., яке було сплачено на СТО згідно платіжного доручення № 529 249 від 21 січня 2019 року.
Позивач посилався на те, що до нього перейшло право вимоги на отримання від винної особи ( ОСОБА_1 ) компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику 

автомобіля Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка мала місце 16 грудня 2018 року о 16 год. 00 хв. в м. Києві, на вул. Маршала Гречка, 3а.
Позивач зазначав, що оскільки у відповіді НПУ про ДТП було зазначено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, 23 квітня 2019 року він направив на адресу МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування. Однак МТСБУ було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки відповідач не надав МТСБУ документи, що підтверджують його статус учасника бойових дій.
Позивач посилався на те, що з метою досудового врегулювання спору 23 червня 2021 року направив на адресу відповідача претензію про регресні вимоги, на яку відповідач не відреагував, що є підставою для подання даного позову.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі представник ПрАТ «СК «АРКС» - Волчек Н.М. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Представник позивача зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що відповідач є учасником бойових дій, і що саме на момент ДТП він мав цей статус. Відповідь Національної поліції № 3018352572956201 про ДТП не є доказом, який підтверджує наявність у відповідача статусу учасника бойових дій саме на момент ДТП, оскільки не містить інформації про дату видачі такого посвідчення і чи дійсне воно на момент ДТП.
Представник позивача вважає, що для підтвердження наявності у відповідача статусу учасника бойових дій для винесення судом обґрунтованого рішення, суд мав зробити запит про наявність у відповідача зазначеного статусу, оскільки відомості про зазначених осіб є конфіденційними, а позивач не наділений правом на отримання зазначеної інформації на відміну від суду. Однак судом в порушення ст. 263 ЦПК України цього зроблено не було.
Також представник позивача зазначає, що статус УБД не звільняє відповідача від виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Представник позивача стверджує, що відповідач мав звернутись до МТСБУ із заявою про настання страхового випадку та надати всі необхідні для виплати МТСБУ документи, однак, оскільки МТСБУ було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, відповідачем не були надані документи до МТСБУ, які підтверджують його статус УБД.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України, які діяли на час відкриття апеляційного провадження, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 16 грудня 2018 року на вул. Маршала Гречка, 3а в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода на участю автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Renault, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням відповідача, у результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 8 лютого 2019 року 

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340грн (с.с. 10).
17 вересня 2018 року між АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», та ОСОБА_2 був укладенийдоговір добровільного страхування наземного транспорту у формі заяви-приєднання (акцепт) за № 275675а8ка до оферти № 144, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 (с.с. 22-27).
Відповідно до умов договору страхування, розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2440678 від 18 січня 2019 року АТ «СК «АХА Страхування» перерахувало 21 січня 2019 року на рахунок ФОП ОСОБА_3 11 842грн 29коп. на ремонт автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1  (с.с.9, 12-13, 15-21).
У відповіді від НПУ 3018352572956201 про ДТП, яке сталося 16 грудня 2018 року, зазначено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій - свідоцтво № НОМЕР_3 (с.с.11).
23 квітня 2019 року АТ «СК «АХА Страхування» направлена заява до МТСБУ про виплату страхового відшкодування відповідно до положень частини 1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (с.с. 29).
Листом від 30 липня 2019 року МТСБУ відмовлено АТ «СК «АХА Страхування» у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з ненаданням документів, які підтверджують, що відповідач відноситься до категорії громадян, на яких розповсюджуються положення пункту 13.1 статті 13 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (с.с. 30).
З даного листа також вбачається, що відповідно до відомостей, отриманих з централізованої бази МТСБУ, по відношенню до транспортного засобу марки Renaultз номерним знаком  НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 на час ДТП, договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не укладався.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є учасником бойових дій, тому відповідно до положень п. 1.3.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності на території України і відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якого він є, проводить МТСБУ у порядку, визначеному зазначеним законом.
Також суд першої інстанції зазначив, що ненадання позивачем достатньої інформації для відшкодування виплаченої суми МТСБУ та відмова МТСБУ в виплаті в зв`язку з цим, не є підставою для стягнення вказаної суми з відповідача, як винної особи в ДТП.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не ґрунтується на наданих суду доказах та не відповідає нормам матеріального і процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову 

виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняється, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
З наданих суду першої інстанції доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_1 визнаний судом винним у скоєнні ДТП, у результаті якої був пошкоджений транспортний засіб, який належить ОСОБА_2 , а відтак у нього виник обов`язок відшкодувати ОСОБА_2 завдану шкоду.
Разом з цим, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія`АРКС», після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують 

належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Згідно пункту «г» статті 41.1. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.
Частини 1 та 3 статті 12 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). 
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що відповідач має статус учасника бойових дій, а відтак суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що саме у МТСБУ наявний обов`язок виплатити позивачу регламентну виплату замість відповідача.
Суд першої інстанції не врахував, що відповідь від НПУ № 3018352572956201 про ДТП 16 грудня 2018 року не є належним та достатнім доказом у підтвердження тієї обставини, що відповідач має статус учасника бойових дій.
У листі МТСБУ від 30 липня 2019 року зазначено, що бюро неодноразово здійснювало запити до відповідача з метою отримання документів, які підтверджують, що 

він відноситься до категорії громадян, на яких розповсюджуються положення п. 13.1 статті 13 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак ОСОБА_1 таких документів не надав.
Також суд першої інстанції не врахував, що відповідач проявив пасивну процесуальну поведінку, не відреагувавши на подання даного позову та його судовий розгляд, а відтак суд не мав правових підстав для висновку, що статус відповідача, як учасника бойових дій, належним чином підтверджений і наявні підстави для звільнення відповідача від відшкодування завданих ним збитків.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.
Аналогічне правило викладено в пунктах 3.6, 3.7 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у ДТП (затверджено протоколом Координаційної ради МТСБУ від 06 грудня 2012 року № 31/2012), за змістом якого МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих компенсує витрати страховика за договором майнового страхування в межах здійсненого ним страхового відшкодування виключно у разі настання ДТП з вини осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та у разі, коли відповідальною за шкоду, спричинену внаслідок ДТП, є особа, відповідальність якої застрахована за договором ОСЦПВ іншим страховиком-членом МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований.
При відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця дорожньо-транспортної пригоди страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам (постанова Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 554/5837/15-ц).
Отже, позивач не мав підстав для звернення до МТСБУ із позовом про відшкодування витрат, і пред`явивши вимоги безпосередньо до винуватця дорожньо-транспортної пригоди, діяв відповідно до закону.
З наданих суду першої інстанції доказів встановлено, що АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є позивач, сплатило згідно рахунку ФОП ОСОБА_3 за ремонт автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 , 11 842грн 29коп.
За таких обставин, на підставі статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» позивач має правові підстави для стягнення сплаченої суми з відповідача, як винуватця ДТП.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав 

встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, не оцінені надані докази, неправильно застосовані норми матеріального права, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у розмірі 2 270грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405грн. 
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», яка є правонаступником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», задовольнити.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , на користьПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», код ЄДРПОУ 20474912 яке знаходиться у місті Києві, вул. Іллінська, 8, 11 842грн 29 коп. шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригода, та сплачений судовий збір у сумі 5 675грн, а всього 17 517грн 29 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк 

Т.І. Ящук