Справа №461/3437/26
Провадження №3/461/1410/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 року м. Львів
Суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої на посаді головного бухгалтера АТ «Ідея Банк», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 163-1, 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
згідно протоколу про адміністративне правопорушення №273/31-00-07-01-05-25, ОСОБА_1 порушила порядок подання відомостей про виплачені доходи за формою 1ДФ «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-V із змінами та доповненнями. Такі дії  ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії №273/31-00-07-01-05-25 від 05.05.2026 року, кваліфіковано за ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Окрім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №271/31-00-07-01-05-25, ОСОБА_1 порушила порядок ведення бухгалтерського обліку пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-V із змінами, в частині заниження податку на прибуток на суму 1532557861 грн в тому числі за 2019 — 40825285 грн, за 2020- 172902758 грн, за 2021 — 146986107 грн, за 2022 — 315041048 грн, за 2023 — 202710839 грн, за 2024 — 40694088 грн, за 2025 — 247151336 грн, та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування — 793733762 грн. Такі дії  ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії №271/31-00-07-01-05-25 від 05.05.2026 року, кваліфіковано за ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Захисник  ОСОБА_1  – адвокат Левкович Т.В. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, які підтримав у судовому засіданні. Так, захисник зазначає, що протоколи №273/31-00-07-01-05-25 та №271/31-00-07-01-05-25 від 05.05.2026 року не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП. Зокремка, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення податковими органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 02.07.2016р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.08.2016 року за № 1046/29176) (надалі - Інструкція №566), зміст Протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 КУпАП. Згідно із п. 6 Інструкції №566, у Протоколі під час його складання обов`язково зазначається стаття КУпАП, згідно з якою передбачено адміністративну відповідальність. При викладенні обставин правопорушення у Протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть адміністративного правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається Протокол, та які положення законодавства порушено. Якщо є свідки правопорушення та потерпілі, до Протоколу вносяться їх прізвища, імена та по батькові (за наявності), а також місце проживання. 
Окрім цього зазначає, що у відповідних графах протоколів вказується, що такі складені «посадовою особою Головний державний інспектор ОСОБА_2 ». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну службу», посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону. Тобто, законодавцем вказано, що посада державної служби має містити прив`язку до державного органу, який визначає таку одиницю згідно штатного розпису та структури державного органу. Із наведеного у протоколах формулювання «Головний державний інспектор ОСОБА_2 » взагалі незрозуміло в якому саме органі вказана особа займає посаду. 
Відповідно до ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та його територіальних органів, зокрема за ст. 163-1, 163-4 КУпАП. Тобто неналежне зазначення посади особи, яка складає протокол не є формальним порушенням, адже не надає змоги встановити чи були дотримані вимоги КУпАП в частині того чи посадова особа відповідного державного органу мала взагалі право на складання такого. Ознайомитись із вірною назвою посади ОСОБА_2 можна на офіційному сайті ЦМУ ДПС: https://cvp.tax.gov.ua/dfs-u-regioni/robota-z-pers/pro-щchischennya/481365.html. Така звучить як: «Головний державний інспектор відділу перевірок банківських та небанківських фінансово-кредитних установ управління податкового аудиту фінансових установ та спеціального законодавства Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків». 
Також, зазначає про те, що всупереч ст. 256 КУпАП у протоколах не вказана суть вчинених правопорушень та конкретних дій  ОСОБА_1 , які призвели до зазначених у протоколах порушень. У протоколах не розкрито, які ж саме дії /бездіяльність вчинені останньою, у чому полягає її вина у вчиненні правопорушення. Особа, яка складала протоколи, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення  ОСОБА_1  правопорушень, суть самих правопорушень (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального закону. Тобто, протоколи про адміністративні правопорушення не містять викладення об`єктивної сторони адміністративних правопорушень за які, згідно таких  ОСОБА_1  притягається до відповідальності, із викладом фактичних даних, на основі яких можна встановити наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення, її винуватість у вчиненні інкримінованих правопорушень та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, дані про подію є істотними складовими формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частинами складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню. Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення. Конкретність пред`явленого особі складу адміністративного правопорушення забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів та дозволяє суду належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення. 
Окрім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №271/31-00-07-01-05-25 від 05.05.2026 року у графі, що описує суть інкримінованого  ОСОБА_1  порушення вказується, що така здійснила порушення «порядку ведення бухгалтерського обліку...». Водночас, стаття 163-1 КУпАП має назву: «Порушення порядку ведення податкового обліку, надання аудиторських висновків», частина перша якої передбачає відповідальність за: Відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку , у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України. Тобто, суть інкримінованого  ОСОБА_1  правопорушення, а саме порушення порядку ведення бухгалтерського обліку не охоплюється диспозицією ст. 163-1 КУпАП. Відповідальність за такі дії передбачена іншою статтею КУпАП, а саме - 164-2 (Порушення законодавства з фінансових питань). 
Також, захисник вказує на те, що у Протоколі №271/31-00-07-01-05-25 від 05.05.2026 у графі, в якій потрібно навести законодавчу норму на підставі якої притягається до відповідальності особа, вказується: «ч. ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення». 
У Протоколі №273/31-00-07-01-05-25 у графі, в якій потрібно навести законодавчу норму на підставі якої притягається до відповідальності особа, вказується: «ч. ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення». 
Тобто, особа, яка складала протоколи не зазначила конкретної частини відповідної статті КУпАП. У той же час із аналізу конструкції ст. 163-1 КУпАП вбачається що у такій наявні три частини (дві з яких передбачають відповідальність), в ст. 163-4 КУпАП – дві частини. Тобто, протоколи не містять належного формулювання щодо норми за якою особа притягається до відповідальності, у той же час як форма таких вимагає зазначення конкретної частини статті КУпАП, яка інкримінується особі. 
Крім зазначеного, наголошує на тому, що підставою для складення вищевказаних протоколів стало здійснення Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків документальної планової виїзної перевірки АТ «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ: 19390819), оформленої актом №362/Ж5/31-00-07-01-05 17/19390819 від 23.02.2026 року. На підставі Акту перевірки було винесено, зокрема: 
1. ППР № 655/Ж10/31-00-07-01-05-22 від 02.04.2026 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 1 878 950 799,00 грн. Підстави для винесення цього ППР слугували причиною для складення Протоколу № 271. 
2. ППР № 656/Ж10/31-00-07-01-05-22 від 02.04.2026 року, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 793 733 762,00 грн. Підстави для винесення цього ППР слугували причиною для складення Протоколу № 271. 
ППР № 655 та № 656 були оскаржені в адміністративному порядку, шляхом подачі скарги до ДПС України. Рішенням ДПС України від 28.04.2026 року строк розгляду скарги продовжено до 11.06.2026 року. Тобто, розгляд скарги триває, рішення ДПС України не прийнято та відповідно сума грошового зобов`язання за такими є неузгодженою. 
Відтак, враховуючи вищенаведене просить закрити провадження у справах про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 КУпАП та ст. 163 4 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративних правопорушень. 
В ході розгляду справи  ОСОБА_1 та її захисник адвокат Левкович Т.В. підтримали подане клопотання з мотивів наведених у ньому та просили закрити провадження у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.
Адміністративні матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, у зв`язку чим підлягають об`єднанню в одне провадження з присвоєння єдиного унікального номера справи 461/3437/265 (провадження 3/461/1410/26).
Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу. 
При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», тобто доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Суду на розгляд надано наступні досліджені в ході судового розгляду докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії №273/31-00-07-01-05-25 від 05.05.2026 року, який містить формулювання суті вчиненого правопорушення, а також дані про кваліфікацію дій  ОСОБА_1  за ст. 163-4 КУпАП;
- протокол про адміністративне правопорушення серії №271/31-00-07-01-05-25 від 05.05.2026 року, який містить формулювання суті вчиненого правопорушення, а також дані про кваліфікацію дій  ОСОБА_1  за ст. 163-1 КУпАП;
- акт про результати документальної планової виїзної перевірки АТ «Ідея Банк» з питань дотримання вимог, податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2019 по 30.09.2025 та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2019 по 30.09.2025 від 23.02.2026 №362/Ж5/31-00-07-01-05-17/19390819;
- документи щодо повідомлення  ОСОБА_1 про провадження у справі.
Оцінюючи протоколи та долучені до них матеріали, в сукупності з доводами сторони захисту, виходжу з наступного.
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінюючи питання наявності у діях  ОСОБА_1 складу інкримінованих правопорушень, виходжу з наступних доводів та мотивів.
Суд виходить з того, що він не може самостійно перебирати на себе функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає об`єктивності при вирішені питання про тягар доказування у такій категорії справ.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.02.2025 у справі «Gaydashevskyy v. Ukraine», що набуло статусу остаточного, дійшов до висновку про те, що здійснюючи пошук доказів за власною ініціативою та в подальшому засудивши заявника на їх підставі, апеляційний суд створив враження плутанини між ролями прокурора та судді і, відповідно, дав підстави для законних сумнівів у неупередженості суду, а отже ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.
Факт вчинення правопорушення повинен бути доведений та перевірений за допомогою протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколів про вилучення речей і документів, а також інших документів.
Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд відхиляє доводи сторони захисту про неналежну особу, яка складала відповідні протоколи, адже у акті про результати документальної планової виїзної перевірки АТ «Ідея Банк» з питань дотримання вимог, податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2019 по 30.09.2025 та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2019 по 30.09.2025 від 23.02.2026 №362/Ж5/31-00-07-01-05-17/19390819 вказана посада Лариси Легети — Головний державний інспектор відділ перевірок банківських та небанківських фінансово — кредитних установ управління податкового аудиту галузей економіки Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, і назва такої посади об`єктивно не поміщається в графу протоколу «Посадовою особою». Більше того, неповне зазначення посади особи яка склала протокол автоматично не робить його недопустимим доказом. У цьому контексті ключовим є питання наявності відповідних повноважень у цієї особи. Даних про відсутність таких повноважень у Лариси Легети в ході судового розгляду не здобуто. Крім того, сторона захисту без надмірних зусиль фактично сама з`ясувала повне найменування відповідної посади про що йдеться у поданому суду клопотанні.
Отже, судом встановлено, що протокол складено уповноважено посадовою особою, з дотриманням вимог ст. 256 цього Кодексу, в частині наведення даних про посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, а тому він є належним та допустимим доказом по справі.
Разом з тим, при складанні протоколу наведеною вище посадовою особою було залишено поза увагою наступне.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який згідно ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.
Відповідно до п. 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.
Згідно з положеннями п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Відповідно до п. 56.1, 56.2 ст. 56 ПК України, рішення, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.
Пунктом 58.1. статті 58 ПК України визначено, що у випадку, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення. При цьому статтями 55-56 ПК України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання. Під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом (п. 56.4 ст. 56 ПК України). Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 ПК України). Із аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, який містить висновки про встановлення факту заниження задекларованих до сплати сум податків, контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.
В даному випадку до суду в якості єдиного доказу правопорушення було надано копію акту перевірки. При цьому представник особи, яка притягається до відповідальності, та ця особа висловили незгоду із вказаним актом та заперечували проти його достовірності.
Згідно правової позиції, зазначеної в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.
Також сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без надання інших належних та допустимих доказів не є беззаперечним доказом підтвердження обставин, які в ньому зазначені.
Суд зазначає, що акт перевірки, так само як і протокол про адміністративне правопорушення, є доказами з низьким ступенем достовірності, особливо коли проти їх достовірності заперечує особа, яка притягається до відповідальності. Вказані документи відображають точку зору публічних посадових осіб щодо необхідності притягнення особи до адміністративної відповідальності, проте самі по собі ці докази не є первинними щодо наявності або відсутності будь-яких обставин. Іншими словами, у цій ситуації, акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення є недостатніми для доведення вини особи у вчиненні правопорушення, коли особа заперечує проти факту вчинення правопорушення. 
Як вбачається з копії адміністративної скарги, така подано АТ «Ідея Банк» на податкові повідомлення-рішення від 02.04.2026 №655/Ж10/31-00-07-01-05-22 та №656/Ж1010/31-00-07-01-05-22 така подана 10.04.2026, та відповідно до рішення Державної податкової служби України від 28.04.2026 №10989/6/99-00-06-01-01-06 строк розгляду скарги продовжено до 08.05.2026, тобто станом на момент складення протоколу скарга не була розглянута.
З вищевикладеного вбачається, що на момент складення адміністративного протоколу та ухвалення судового рішення, перевірка не завершена та відсутнє узгоджене податкове повідомлення рішення.
Оскільки, податкове повідомлення рішення не є узгодженим, тому висновок щодо наявності в діях  ОСОБА_1  порушень вимог податкового законодавства є передчасним, оскільки фактично склад інкримінованого  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення за ст. 163-1 КУпАП на час розгляду справи в суді не встановлений.
Відтак, складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП, на підставі самого тільки акту документальної планової виїзної перевірки, є передчасним.
Суд повторює, що статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Невідповідність протоколу вимогам закону, зокрема статті 256 КУпАП, або складання неповноважною особою може мати наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (п. 67 постанови ВП ВС від 22.01.2025 № 335/6977/22).
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №273/31-00-07-01-05-25 від 05.05.2026 року про притягнення  ОСОБА_1 , у графі «Відповідальність передбачена» кваліфіковано за ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Водночас, згідно ст. 163-4 КУпАП, така передбачає дві частини цієї статті, зокрема:
1). Частиною першою статті 163-4 КУпАП передбачена відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян;
2). Частиною другою статті 163-4 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.
Відтак, наведене посилання у протоколі на ст. 163-4 КУпАП не дає за можливим встановити відповідний вид відповідальності та дії за якими кваліфікується адміністративне правопорушення. 
Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №271/31-00-07-01-05-25 від 05.05.2026 року про притягнення  ОСОБА_1 , у графі «Відповідальність передбачена» кваліфіковано за ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Водночас, згідно ст. 163-4 КУпАП, така передбачає три частини цієї статті, зокрема:
1). Частиною першою статті 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України;
2). Частиною другою статті 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення;
3). Частиною третьою статті 163-1 КУпАП передбачено, що дії, передбачені частинами першою і другою цієї статті, не вважаються порушенням платником податків встановленого порядку ведення податкового обліку, якщо платник податків досяг податкового компромісу відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Відтак, наведене посилання у протоколі на ст. 163-1 КУпАП не дає за можливим встановити відповідний вид відповідальності та дії за якими кваліфікується адміністративне правопорушення. 
Системний аналіз приписів ст. 7, 254, 279 КУпАП вказує на те, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення або доповнювати протокол вірною кваліфікацією дій особи. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva v. russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin v. russia" заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на те, що в ході розгляду справи не встановлено за допомогою належних і допустимих доказів підтвердження наявності у діях  ОСОБА_1  складів інкримінованих правопорушень та не доведено її вини поза розумним сумнівом, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, тобто у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, 
постановив:
Об`єднати в одне провадження справи про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст. 163-1, 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Присвоїти об`єднаній справі №461/3437/26 (провадження 3/461/1410/26).
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 163-1, 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя   Стрельбицький В.В.