Справа № 455/945/25
Провадження № 2/455/6/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

07 травня 2026 року м. Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
у складі головуючого судді Титова А.О.,
за участю секретаря судового засідання Гавриляк О.Б.,

за участю:
позивача (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) - адвоката Стецяк В.М.,
відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) - адвоката Писко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,
до відповідача - ОСОБА_2 ,
про визнання права власності в порядку спадкування,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,
до відповідача - ОСОБА_1 ,
про зміну черговості одержання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

ВИКОРИСТАНІ В РІШЕННІ УМОВНІ СКОРОЧЕННЯ

Позивач - позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ;

Відповідач - відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ;

Спадкодавиця - ОСОБА_3 ;

Спірний будинок - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Зміст первісних позовних вимог та їх обґрунтування

Позивач - ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Відповідача - ОСОБА_2 , в якому просила суд, визнати за нею право власності на Спірний будинок в порядку спадкування за законом після смерті Спадкодавиці - ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра - ОСОБА_4 . На день смерті із нею постійно проживала її донька -  ОСОБА_3 . ОСОБА_4 належав Спірний будинок. ОСОБА_4 заповіла все своє майно своїй дочці - ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла племінниця Позивача - Спадкодавиця - ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки у Спадкодавиці відсутні спадкоємці першої та другої черги, Позивач як спадкоємець третьої черги звернулась до Старосамбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на Спірний будинок з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на таке нерухоме майно. 

За наведених обставин Позивач звернулась до суду із позовом у поточній справі.

Зміст зустрічних позовних вимог та їх обґрунтування

Відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 , звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_3 та надати йому право на спадкування разом із спадкоємцем третьої черги - Позивачем за первісним позовом - ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог Відповідач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Муроване померла ОСОБА_4 . На день смерті із нею постійно проживала її донька -  ОСОБА_3 . ОСОБА_4 заповіла все своє майно своїй дочці - ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла троюрідна сестра Відповідача - ОСОБА_3 (Спадкодавиця). Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається зі Спірного будинку та земельної ділянки площею 0,7626 га, кадастровий номер 4625183500:000:0060, власником яких була матір Спадкодавиці - ОСОБА_4 .

Будучи троюрідним братом Спадкодавиці Відповідач звернувся до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про прийняття спадщини за законом, проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, повідомивши Відповідача про те, що до нотаріуса надійшла заява про прийняття спадщини від спадкоємиці третьої черги - тітки Спадкодавиці - ОСОБА_1 (Позивача), а тому, свідоцтво про право на спадщину за законом буде видано саме їй як спадкоємиці третьої черги, в той час як Відповідач є спадкоємцем п`ятої черги.

Відповідач вказує, що останні роки свого життя Спадкодавиця хворіла. Деякий час Позивач займалась лікуванням Спадкодавиці. Після тривалого лікування з березня по липень 2023 Спадкодавиця вже не могла самостійно пересуватись готувати їсти, прибирати в будинку та забезпечувати себе. Позивач залишила Спадкодавицю в безпорадному стані, не допомагала і не приходила до неї. Спадкодавиця у серпні 2023 звернулась до Відповідача по допомогу. З того часу Відповідач та його дружина щодня навідувались до Спадкодавиці, готували їжу, прибирали у домі, прали речі, доглядали за будинком та прилеглою територією, купували ліки та все необхідне для підтримання нормального стану здоров`я та умов проживання Спадкодавиці. 

За викладеного, Відповідач, будучи спадкоємцем п`ятої черги, вважає, що має право на спадкування за законом після смерті Спадкодавиці разом зі спадкоємцем третьої черги - Позивачем, у зв`язку з чим і звернувся до суду із зустрічною позовною заявою у поточній справі.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Письмові докази

ОСОБА_4 була матір`ю ОСОБА_3 (Спадкодавиці) та рідною сестрою ОСОБА_1 (Позивача).

ОСОБА_3 (Спадкодавиця) була племінницею ОСОБА_1 (Позивача) та троюрідною сестрою ОСОБА_2 (Відповідача).

ОСОБА_4 , відповідно до відомостей виписки з погосподарської книги №2 за 2016-2025 роки села Муроване, була головою домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , номер об`єкту погосподарського обліку 0101661 (довідка старости старостинського округу №4 Хирівської міської ради №233 від 15.05.2025 - т1., а.с. 44).

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.04.2008 згідно записів у реєстрових книгах Самбірського бюро технічної інвентаризації Львівської області - не зареєстровано (довідка КП «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» №802 від 24.04.2025 - т.1., а.с. 39)

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (станом на 01.01.2021), загальна площа будинковолодіння складає 68,4 кв.м., із них: житлова - 36,1 кв.м., допоміжна (підсобна) - 20,3 кв.м., літніх, неопалювальних приміщень - 12,0 кв.м., рік побудови - 1935 (т. 1, а.с. 21-38).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 зробила розпорядження, яким все майно заповіла своїй дочці - ОСОБА_3 (Спадкодавиці) (заповіт №7 від 16.02.2010, т. 1, а.с. 70).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті була зареєстрована проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Виконавчим комітетом Мурованської сільської ради від імені ОСОБА_4 посвідчувався заповіт №7 від 16.02.2010 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 - т.1, а.с. 13, довідка виконавчого комітету Мурованської сільської ради Старосамбірського району №493 від 20.07.2019 - т.1, а.с. 71).

Спадкова справа №109/2019 до майна померлої ОСОБА_4 заведена Старосамбірською державною нотаріальною конторою 16.07.2019 за заявою ОСОБА_3 (т.1., а.с. 66-81).

ОСОБА_3 (Спадкодавиця) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті була зареєстрована та проживала одна у селі Муроване Самбірського району Львівської області, заповіт від її імені органами місцевого самоврядування не посвідчувався (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 - т. 1, а.с. 86; довідка старости старостинського округу №4 Хирівської міської ради №326 від 02.07.2024 - т. 1, а.с. 88).

Спадкова справа №369/2024 до майна Спадкодавиці заведена Старосамбірською державною нотаріальною конторою 15.10.2019 (т.1., а.с. 82-124).

Відповідач 15.10.2024 звернувся до Старосамбірською державною нотаріальною конторою із заявою про прийняття спадщини після смерті Спадкодавиці, однак нотаріус 06.03.2025 повідомив Відповідача про те, що він є спадкоємцем п`ятої черги, в той час як до нотаріуса звернулась спадкоємиця третьої черги - Позивач, у зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину буде видано останній (т.1., а.с. 168).

Позивач 07.04.2025 звернулась до Старосамбірською державною нотаріальною конторою із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (Спадкодавиці), до складу якої входить, зокрема, Спірний будинок, однак нотаріус 07.04.2025 повідомив Позивача про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, зокрема, на Спірний будинок, з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на підтвердження того, що спадкове майно належало Спадкодавиці (т.1, а.с. 41).

Спадкодавиця отримувала пенсію за віком, розмір якої становив 3692,09 грн на місця у період з серпня 2023 року по лютий 2024 року, та 3976,93 грн на місяць у період з березня 2024 року по травень 2024 року (інформація від Головного управління ПФУ у Львівській області №1300-5803-7/123831 від 29.09.2025, а.с. 253).

Показання свідків

Допитаний як свідок Відповідач -  ОСОБА_2 , дав показання наступного змісту.

Спадкодавиця - ОСОБА_3 , доводилась Відповідачу троюрідною сестрою. Навесні 2023 Спадкодавиця захворіла, з весни 2023 до осені 2023 її лікуванням займалась Позивач. Після повернення з лікування Спадкодавиця повернулась додому у тяжкому стані. 

В серпні 2023 Спадкодавиця зателефонувала Відповідачу з проханням її підтримати. Коли Відповідач разом зі своєю дружиною приїхав до Спадкодавиці додому, він побачив, що остання перебуває у лежачому стані. Спадкодавиця попросила Відповідача про допомогу. З того часу Відповідач разом з дружиною постійно декілька разів на день навідувались до Спадкодавиці, кормили її, прибирали в будинку, прали речі, порались по господарству на дворі будинку, косили траву, прибирали сніг, купали та перевдягали Спадкодавицю, постійно спілкувались з нею по телефону, позичили в односельчан інвалідний візок. Відповідач встановив обладнання, яке дозволяло Спадкодавиці зручно підійматись на ліжку. На різдвяні свята Відповідач встановив в будинку Спадкодавиці ялинку. Відповідач та його дружина здійснювали за Спадкодавицею догляд до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Інші люди в період часу з серпня 2023 по травень 2024 до Спадкодавиці не навідувались.

Спадкодавиця отримувала субсидію на світло та газ, а також отримувала пенсію, вона передала Відповідачу свою банківську карту, на яку отримувала пенсію. Дружина Відповідача, використовуючи цю банківську карту, знімала в банкоматі готівкові кошти. Розмір пенсій становив близько 3700,00 гривень. Пенсій вистачало лише на покупку «памперсів», а харчування та інші витрати, пов`язані із доглядом за Спадкодавицею - оплачували Відповідач та його дружина із власних коштів. 

Свідок  ОСОБА_5  (далі за текстом - Свідок) дала показання наступного змісту.

Свідок є дружиною Відповідача.

В серпні 2023 року Спадкодавиця зателефонувала чоловіку Свідка - Відповідачу, та покликала до себе. 14 серпня 2023 року Свідок разом з Відповідачем прийшли до будинку Спадкодавиці, де остання перебувала у важкому стані та потребувала допомоги, оскільки не могла самостійно ходити. Спадкодавиця передала Відповідачу ключі від будинку. З того дня і до дня смерті Спадкодавиці Свідок та її чоловік - Відповідач, почали навідуватись до Спадкодавиці кожен день по два-три рази та доглядати її. Свідок готувала в себе вдома їжу та вони разом з Відповідачем привозили їжу Спадкодавиці, мили та перевдягали її, збирали білизну та одяг, які прали в себе вдома, Свідок позичила у знайомого інвалідний візок для Спадкодавиці, Відповідач встановив обладнання, яке дозволяло їй зручно підійматись на ліжку. Після смерті Спадкодавиці Свідок та Відповідач проводили її похорон.

Свідок пояснила, що всі продукти харчування, які йшли на годування Спадкодавиці вона та Відповідач купували за власні кошти. При цьому, Спадкодавиця отримувала пенсію у розмірі 2700-3000 гривень на місяць на банківську карту, яку вона передала Відповідачу.

В той же час, щодо фактичного використання грошових коштів, що належали Спадкодавиці - Свідок була непослідовна у своїх показах. 

Так, спочатку Свідок вказувала, що «памперси» для Спадкодавиці купляла Свідок та Відповідач за їх власні кошти, при цьому була необхідність купляти 4-5 упаковок «памперсів», оскільки Спадкодавиця їх постійно використовувала. При цьому, Спадкодавиця передала належну їй банківську картку Відповідачу, а останній та інколи Свідок - використовували кошти з банківської карти та після цього - звітували про їх використання Спадкодавиці.

Однак в подальшому в ході допиту, Свідок вказувала, що після отримання повідомлення на мобільний телефон про нарахування пенсії, Спадкодавиця давала свою банківську карту Свідку або Відповідачу, після чого Свідок або Відповідач кожного місяця знімали готівкові кошти в банкоматі, які потім передавали Спадкодавиці. Якщо Спадкодавиці необхідно було щось придбати - вона казала про це Свідку та давала на це готівкові кошти, на які Свідок купляла те, що бажала Спадкодавиця, ці кошти надавались на покупку «памперсів», а також на кремів, шампунів, порошків та ліків. При цьому, однієї упаковки «памперсів», яка коштувала 585,00 гривень, вистачало на 12-15 днів, тобто на місяць витрачалось близько 1,5 пачки.

Свідок  ОСОБА_6  (далі за текстом - Свідок) дав показання наступного змісту.

Свідок є односельчанином Відповідача, знайомий з 2008 року з Позивачем, Відповідачем та Спадкодавицею, бував у останньої в будинку, оскільки дружина Свідка доглядала Спадкодавицю як соціальний працівник. Після смерті матері Спадкодавиця проживала одна, Свідок допомагав їй по господарству, знімав для неї гроші з банківської карти, допомагав із дрібним побутовим ремонтом.

У березні 2023 Спадкодавиця впала, зламала руку та перебувала на тривалому лікуванні, звідки повернулась додому у серпні 2023. Після повернення з лікування вона могла самостійно пересуватись. Поки Спадкодавиця лікувалась, Свідок зберігав у себе її заощадження та банківську карту, і за необхідності, на прохання Спадкодавиці, купував їй ліки за її власні грошові кошти. 

Пенсія та субсидія Спадкодавиці становили разом близько 4000,00 грн. Протягом тижня після повернення Спадкодавиці з лікування - Свідок як і раніше допомагав їй у побуті, інші особи до неї не навідувались. 19.08.2023 Спадкодавиця повідомила Свідку та його дружині, що більше не потребує їх допомоги, а за нею тепер буде доглядати Відповідач. Дружина Свідка віддала Спадкодавиці комплект ключів від будинку, банківську карту, а також заощадження - близько 18-20 тисяч гривень. Спадкодавиця мала все необхідне для нормального проживання. У вересні 2023 Позивач приходила на подвір`я до будинку Спадкодавиці, однак остання не захотіла спілкуватись. Після 19.08.2023 Свідок декілька разів бачив Спадкодавицю, яка пересувалась самостійно.

Свідок  ОСОБА_7  (далі за текстом - Свідок) дала показання наступного змісту.

Свідок з 2008 по приблизно 2018 рік працювала соціальним працівником та здійснювала догляд за мамою Спадкодавиці. В подальшому, після розформування соціальної служби у 2021 році Свідок допомагала Спадкодавиці на безкоштовно та на добровільних засадах до серпня 2023 року. Спадкодавиця отримувала пенсію та соціальні виплати, що разом складало близько 5000,00 грн на місяць. Спадкодавиця передавала свою банківську карту Свідку або її чоловіку, останні знімали у банкоматі готівкові кошти та передавали Спадкодавиці.

У березні 2023 Спадкодавиця впала, зламала руку та потрапила до лікарні. Останній раз Свідок бачила Спадкодавицю в серпні 2023 року, коли Спадкодавиця повідомила Свідка, що більше не потребує допомоги Свідка.

Свідок  ОСОБА_8  (далі за текстом - Свідок) дав показання наступного змісту. 

Свідок проживає по сусідству з будинком, де проживала Спадкодавиця. З часу коли Спадкодавицю у серпні 2023 року привезли з лікарні додому - Свідок з нею не спілкувався, на подвір`ї будинку її не бачив. Після серпня 2023 року до Спадкодавиці стали навідуватись Відповідач та його дружина ОСОБА_9 , ходили 2-3 рази на день та залишались в будинку на 1-2 години, приносили сумки. Інші люди до Спадкодавиці не приходили. 

Свідок  ОСОБА_10  (далі за текстом - Свідок) дала показання наступного змісту.

Свідок проживала по сусідству зі Спадкодавицею. З часу коли Спадкодавицю у серпні 2023 року привезли з лікарні додому, до неї почали навідуватись Відповідач та його жінка - ОСОБА_9 , приїжджали на 3 рази на день, провозили продукти, готували їсти, прали білизну та одяг, прибирали сніг, косили траву, обрізали дерева. Свідок Спадкодавицю на подвір`ї будинку не бачила, з серпня 2023 і до дня смерті Спадкодавиці Свідок тричі заходила до неї у гості. Спадкодавиця, на переконання Свідка - не мала можливості пересуватись самостійно, оскільки на подвір`я вона не виходила, постійно лежала у ліжку, Відповідач інколи вивозив Спадкодавицю на візку на веранду будинку подихали свіжим повітрям. Крім подружжя ОСОБА_11 до Спадкодавиці ніхто не навідувався.

Свідок  ОСОБА_12  (далі за текстом - Свідок) дав показання наступного змісту.

Свідок проживав по сусідству зі Спадкодавицею. У травні 2023 Спадкодавиця захворіла та певний час проходила стаціонарне лікування у різних медичних закладах Львівської області. Спадкодавиця повернулась додому в серпні 2023 на таксі, на той момент вона не могла самостійно пересуватись, вона не ходила, в той день Свідок бачив як якійсь чоловік взяв її на руки та заніс до хати. Після повернення Спадкодавиці з лікування, до неї два або три рази на день стали навідуватись Відповідач та його дружина, привозили щось у сумках (на думку Свідка - продукти харчування), прибирали у хаті та на подвір`ї, Відповідач косив траву, обрізав дерева в саду. Крім подружжя ОСОБА_11 до Спадкодавиці ніхто не приходив.

Свідок  ОСОБА_13  (далі за текстом - Свідок) дала показання наступного змісту.

Свідок є давньою знайомою Позивача. Позивач та Спадкодавиця постійно спілкувались. 08.03.2023 Спадкодавиця потрапила до лікарні у м. Самбір, оскільки зламала руку. В проходженні лікування їй допомагала Позивач, яка опікувалась організацією лікування, а також купувала за власні кошти медикаменти та кожного дня була в лікарні із Спадкодавицею. Інколи Свідок за прохання Позивача їздила купувати ліки для Спадкодавиці. Після безпосередньо лікування у медичному закладі Позивач влаштувала Спадкодавцю у госпіс, де остання перебувала три тижні за державний кошт, а ще один тиждень перебування вартістю орієнтовно 12000,00 грн - оплачувала Позивач. Фактично ці кошти у банку сплачувала Свідок, допомагаючи Позивачу, оскільки остання не мала часу стояти в черзі в банку, однак відповідні квитанції не зберіглись - їх передали до госпісу.

Свідок бачила Спадкодавицю останній раз у серпні 2023 року, коли допомагала Позивачу забирати Спадкодавицю з лікарні. Після лікування Спадкодавиця почувалась задовільно, могла самостійно ходити. Позивач з метою подальшого догляду за Спадкодавицею пропонувала останній переїхати до місця проживання Позивача, однак Спадкодавиця наполягала на поверненні додому. В цей період Спадкодавиця почала вже активніше спілкуватись з Відповідачем, а її ставлення до Позивача змінилось, оскільки вона подумала, що остання забрала документи на її будинок. 

Позивач неодноразово намагалась телефонувати Спадкодавиці, однак вона не брала трубки. У вересні 2023 Свідок та Позивач приїхали до будинку, де проживала Спадкодавиця, однак двері були закриті.

ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА ТА СУДОВА ПРАКТИКА

Положення про власність

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частини 1 та 2 статі 328 Цивільного кодексу України, далі за текстом - ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини 2 статті 16 ЦК України).

Житловий будинок та садиба є об`єктами права власності (статті 380, 390 ЦК України).

Підстави виникнення права власності, реєстрація права власності

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (частина 2 та 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства Української РСР затверджено Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР. Інструкція втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56 (далі за текстом - Інструкція).

Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності (пункт 4 Інструкції).

Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані (пункт 6 Інструкції).

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (абзац 2 пункту 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж).

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (постанова Верховного Суду від 15.10.2020 року у справі №623/214/17).

Положення про спадкування

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216, 1217 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частини 1 та 2 статті 1220 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина 1 статті 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України (частини 1 та 2 статті 1223 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (частина 1 статті 1297 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Відсутність свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця, не є перешкодою для реалізації права на прийняття спадщини. Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (постанова Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (абзац 3 пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №227/3750/19).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №227/3750/19).

Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звертав увагу на те, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Черговість спадкування за законом

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (частина 1 статті 1263 ЦК України).

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (частина 1 статті 1265 ЦК України).

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина 2 статті 1259 ЦК України).

Суд може задовольнити позов щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування за наявності сукупності таких обставин, встановлених у судовому порядку: 1) опікування над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне ставлення і спілкування, емоційна підтримка тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири тощо; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.

Зокрема, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При цьому, факт матеріального забезпечення спадкодавця не може доводитись поясненнями сторони та поясненнями свідків, оскільки самі лише пояснення свідків не є достатніми для підтвердження зазначеного факту.

Вищенаведена правова позиція знаходить своє відображення, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.05.2025 у справі №629/2215/22.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ, МОТИВИ, ВИСНОВКИ

Первісний позов

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що Спірний будинок побудований у 1935 році у сільському населеному пункті. Право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Чинні на момент побудови нормативні акти не передбачали державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, розташованих в сільських населених пунктах.

При цьому, до часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 року та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».

За викладеного, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, а документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків - є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

В той же час, у даному випадку право власності ОСОБА_4 на Спірний будинок підтверджується записами у погосподарській книзі села Муроване, де остання зазначена як голова домогосподарства. При цьому, ОСОБА_4 все своє майно, тобто і Спірний будинок, заповіла дочці - ОСОБА_3 , яка після смерті своєї матері вважається такою, прийняла спадщину в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України, однак за життя не оформила своїх спадкових прав на Спірний будинок.

В той же час, з огляду на вищевказані положення Цивільного кодексу про спадкування та наведену правову позицію Верховного Суду у постанові від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц - виникнення у ОСОБА_3 права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права - зумовлює входження права на неї до складу спадщини після її смерті, не дивлячись на те, що вона за життя не одержала свідоцтва про право на спадщину та не здійснила державну реєстрацію права власності на Спірний будинок. Таким чином, Спірний будинок увійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 .

За наведених обставин, Позивач як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 - фактично позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, а тому її право власності має бути визнано в судовому порядку, у зв`язку з чим - суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні спадкових прав, так як інший правовий механізм оформлення таких прав, з огляду на викладені обставини - відсутні.

За наведених обставин, первісний позов підлягає задоволенню.

Зустрічний позов

Відповідно до приписів частини 2 статті 1259 ЦК України та вищенаведеної судової практики Верховного Суду - суд може задовольнити позов щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування у разі доведення позивачем наявності сукупності обставин, визначених частини 2 статті 1259 ЦК України, зокрема, факт матеріального забезпечення спадкодавця позивачем, при цьому такий факт - не може доводитись поясненнями сторони та поясненнями свідків, оскільки самі лише пояснення свідків не є достатніми для підтвердження зазначеного факту.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що у поточній справі Відповідачем факт матеріального забезпечення Спадкодавиці доводився лише поясненнями Відповідача як свідка та поясненнями його дружини - свідка ОСОБА_5 . 

При цьому, суд звертає увагу на те, що пояснення Відповідача та його дружини - свідка  ОСОБА_5 , в частиніобставин матеріального забезпечення Спадкодавиці не узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі.

Так, Відповідач під час допиту стверджував, що пенсії Спадкодавиці вистачало лише на покупку «памперсів», а харчування та інші витрати, пов`язані із доглядом за Спадкодавицею - оплачували Відповідач та його дружина із власних коштів.

В той же час, дружина Відповідача - свідок  ОСОБА_5 в ході допиту пояснила, що Спадкодавиця давала свою банківську карту Свідку або Відповідачу, після чого Свідок або Відповідач кожного місяця знімали готівкові кошти в банкоматі, які потім передавали Спадкодавиці. Якщо Спадкодавиці необхідно було щось придбати - вона казала про це Свідку та давала на це готівкові кошти, на які Свідок купляла те, що бажала Спадкодавиця, ці кошти надавались на покупку «памперсів», а також кремів, шампунів, порошків та ліків. При цьому, однієї упаковки «памперсів», яка коштувала 585,00 гривень, вистачало на 12-15 днів, тобто на місяць витрачалось близько 1,5 пачки.

З матеріалів справи вбачається, що Спадкодавиця отримувала пенсію за віком, розмір якої становив 3692,09 грн на місця у період з серпня 2023 року по лютий 2024 року, та 3976,93 грн на місяць у період з березня 2024 року по травень 2024 року. Також Спадкодавиця отримувала субсидію на оплату комунальних послуг.

До того ж, свідок ОСОБА_6 пояснив, що після повернення Спадкодавиці з лікування у серпні 2023 року він передав особисто їй її заощадження - близько 18-20 тисяч гривень.

Таким чином, пояснення Відповідача суттєво відрізняються від пояснень свідка ОСОБА_5 в частині того на що витрачались особисті кошти Спадкодавиці. Відповідач вказував, що вся пенсія Спадкодавиці витрачалась лише за покупку «памперсів», в той час як свідок вказувала, що на місяць витрачалось близько 1,5 упаковки «памперсів» за умов вартості однієї упаковки 585,00 грн (тобто - витрати на покупку «памперсів» становили 877,50 грн. на місяць, що суттєво менше ніж розмір отримуваної Спадкодавицею пенсії). Також вказувала, що особисті кошти Спадкодавиці, крім покупки «памперсів», витрачались і на покупку кремів, шампунів, порошків та ліків.

Також Відповідачем не було доведено обставин того, що за умов регулярного отримання пенсійних виплат та враховуючи наявні заощадження Спадкодавиця дійсно потребувала майнового забезпечення з боку інших осіб.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що у поточній справі Відповідачем факт матеріального забезпечення Спадкодавиці доводився лише поясненнями Відповідача як свідка та поясненнями його дружини - свідка ОСОБА_5 , а інших доказів суду представлено не було, з урахуванням вищенаведеної практики Верховного Суду про те, що факт матеріального забезпечення спадкодавця не може доводитись поясненнями сторони та поясненнями свідків, оскільки самі лише пояснення свідків не є достатніми для підтвердження зазначеного факту - суд дійшов висновку про те, що Відповідачем не доведено факту матеріального забезпечення Спадкодавиці Відповідачем, і недоведеність такого факту, який входить до складу сукупності обставин, визначених частини 2 статті 1259 ЦК України - вказує на відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Склад судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (частина 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1 та 2 частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Судовий збір

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1 та 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

З урахуванням задоволення первісного позову та відмови у зустрічному позові, судові витрати Позивача зі сплати судового збору за подання первісної позовної заяви підлягають стягненню з Відповідача.

СУДОВЕ РІШЕННЯ

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись статтями 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Первісний позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 36,1 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2. У задоволенні зустрічного позову - відмовити.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2806,50 грн.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення 07.05.2026.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя     Титов А.О.