ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/864/26
Номер провадження 3/495/424/2026
24 квітня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді - Шевчук Ю.В.
при секретарі - Тюпи Є.С.,
за участю:
прокурора - Ворончук Н.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
адвоката в інтересах ОСОБА_1 - Халдай І.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський, матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровського, Одеської області, працюючого начальником Виробничого управління житлово-комунального господарства Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
04 лютого 2026 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов адміністративний протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 статті 172-6 КУпАП. 
Згідно з вказаним протоколом про адміністративне правопорушення №205/2026 від 30.01.2026, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника Виробничого управління житлово-комунального господарства Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, являючись суб`єктом декларування відповідно Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», в порушення п.2.ч.1 статті 46 Закону України «Про запобігання корупції», при заповненні та подачі декларації 31.01.2024 року о 19 год. 53 хвилини до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, зазначив завідомо недостовірні відомості на суму 1 079 524, 30 гривень, що відрізняється від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання вказаної декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 статті 172-6 КУпАП. 
У судовому засіданні адвокат Халдай І.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у даній справі, яке мотивував наступним. Так, як вказує адвокат Халдай І.В. у своєму клопотанні, згідно статті 38 КпАП України, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їхнього закінчення провадження у справі підлягає закриттю. В провину ОСОБА_1 ставиться те, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, а саме: подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Слід звернути увагу, що декларація за 2022 рік подана ОСОБА_1 30.01.2024 року. 
Тобто днем вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП є 30.01.2024 року. Таким чином, строк притягнення відповідальності закінчився 30.01.2026 року. У відповідності до ч.11 ст. 38 КУпАП встановлено, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. ЯК вказує адвокат Халдай І.В., ознайомившись з матеріалами справи було встановлено, що датою постанови про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №12024162240001366 від 20.09.2024 року за ч. 1 ст. 366-2 КК України є 31.10.2025 року. Отже, у відповідності до матеріалів справи кримінальне провадження закрито 31.10.2025 року, таким чином, станом на 31.01.2026 року закінчився строк накладення адміністративного стягнення на правопорушника, передбачений ст. 38 КУпАП. 
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. 
Далі, як вказує адвокат Халдай І.В., вищевказана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. 07 листопада 2017 року Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України (далі НКР при ВАСУ) прийняла Висновок «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності». У Висновку зазначено, що п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Окрім того, логічне тлумачення абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів це єдина необхідна підстава для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП ), у тому числі вини особи у його вчиненні. Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Прийняття двох таких взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 284 КУпАП, рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Таким чином, НКР при ВАСУ зроблено висновок, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків передбаченихст.38 КУпАП притягнення до адміністративної відповідальності, вина особи не встановлюється. 
Згідно роз`яснень, наданих Верховним Судом в постанові від 11.07.2018 року у справі №308/8763/15-а, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що строки накладення адміністративного стягнення за дане правопорушення минули, провадження у справі слід закрити без підтвердження чи спростування вини ОСОБА_1 . Відповідно до ч. 11 ст. 38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Відповідно до ст. 247 п.7 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Враховуючи викладене, з посиланням на норми ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, адвокат Халдай І.В. просить суд провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. 
Прокурор Ворончук Н. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання адвокат Халдай І.В. в інтересах ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки дійсно з моменту вчинення даного правопорушення пройшло більше двох років, однак, просила суд встановити винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 статті 172-6 КУпАП. 
Суд, заслухавши адвоката в інтересах ОСОБА_1 - Халдай І.В., особу, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який підтримав клопотання свого адвоката, прокурора Ворончук Н., ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Частина 4 ст. 172-6 КУпАП встановлює відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Приміткою до ст. 172-6 КУпАП визначено, що суб`єктами правопорушення у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цією статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 45 Закону зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття правопорушення, пов`язаного із корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. При цьому, зазначена ст. 1 Закону передбачає, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у п. 1, п.п. «а», «в» - «ґ» п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Згідно ч. 2 статті 81 Цивільного Кодексу України, Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.
Згін ч. 2 статті 167 Цивільного кодексу України 2. Держава може створювати юридичні особи публічного та приватного права у випадках та порядку, встановлених Конституцією України та законом.
Згідно ч. 2 статті 169 Цивільного кодексу України, державні та Територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного та приватного права у випадках та порядку, встановлених Конституцією України та законом.
Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, або органу місцевого самоврядування , є юридичними особами публічного права. 
Згідно статуту Виробничого управління житлово-комунального господарства, затвердженого рішенням Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області №1/947-VII від 26.06.2019 року, засновником цього підприємства є Шабівська сільська рада (орган місцевого самоврядування). 
Згідно пункту 1.5 Статуту, Виробниче управління житлово-комунального господарства є юридичною особою, веде самостійний баланс, може мати поточні рахунки в установах ба печатку, із власним найменуванням. Таким чином, за вищевказаними ознаками, Виробниче управління житлово-комунального господарства є юридичною особою публічного права. 
Згідно п.8 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», посадова особа юридичної особи публічного права - голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.
Розділом 3 Статуту Виробничого управління житлово-комунального господарства встановлено, що поточне керівництво підприємством здійснює начальник. 
Розпорядженням Голови Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №62-ос від 07.04.2021, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Виробничого управління житлово-комунального господарства та укладено відповідний контракт. 
Відповідно до Статуту Виробничого управління житлово-комунального господарства, начальник підприємства ОСОБА_1 здійснює поточне керівництво підприємством, організовує фінансово-господарську діяльність підприємства. Розпоряджається в установленому порядку майном і коштами підприємства, укладає угоди, видає у межах своїх повноважень накази та контролює їх виконання , приймає на роботу і звільняє з роботи, та інше.
Приймаючи до уваги наведене вище, виходячи з обсягів функцій ОСОБА_1 , як начальника Виробничого управління житлово-комунального господарства, відповідно до статуту, останній наділений адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями (обов`язками). Тобто, начальник Виробничого управління житлово-комунального господарства ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єктом відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та на нього поширюється дія цього Закону, і, відповідно, він є суб`єктом декларування і відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, і зобов`язаний виконувати вимоги вказаного закону, в тому числі, зазначені у статті 45 цього закону. 
За змістом ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, п.п. "а", "в"-"ґ" п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» від 03.03.2022 №2115-ІХ було призупинено, зокрема, компанію декларування в Україні.
Втім, 12.10.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 № 3384-ІХ, яким відновлено декларування та функції НАЗК.
Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України «Про запобігання корупції» відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених ч.ч. 7-14 ст. 45 цього Закону). 
Судом встановлено та матеріалами підтверджується, що ОСОБА_1 являючись суб`єктом, на якого поширюються дія Закону України «Про запобігання корупції», під час заповнення ним 31.01.2024 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, вказав недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на загальну суму 1 079 524, 30 грн., що відрізняється від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст.172-6 КУпАП, а саме: подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону у декларації зазначаються відомості про: об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають: а) дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування; б) у разі якщо нерухоме майно перебуває у спільній власності, про усіх співвласників такого майна вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі якщо нерухоме майно перебуває в оренді або на іншому праві користування, про власника такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців; п. З, цінне рухоме майно, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, що належить суб`єкту декларування або членам його сім`ї на праві приватної власності, у тому числі спільної власності, або перебуває в її володінні або користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають: б) дані щодо транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а також щодо їх марки та моделі, року випуску, ідентифікаційного номера (за наявності). Відомості про транспортні засоби та інші самохідні машини і механізми зазначаються незалежно від їх вартості.
Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні № 12024162240001366 від 20.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 366-2 КК України. В ході досудового розслідування встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 366-2 КК України, оскільки станом на 2024 рік (декларація про доходи за 2022 рік була подавана ОСОБА_1 30.01.2024 року) сума недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних повинна складати від 2 271 000,00 гривень до 7 570 000,00 гривень, а загальна сума недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних відомостей у декларації особи, поданої ОСОБА_1 становить 1 079 524,30 гривень. 
Таким чином, у ході досудового розслідування встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, і постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області капітана поліції Мусієнко В. від 31 жовтня 2025 року вказане кримінальне провадження було закрито. Згідно п. 2 резолютивної частини вказаної постанови від 31.10.2025, копії матеріалів кримінального провадження були направлені до Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 172-6 КУпАП. 
Отже, вказане свідчить, що Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області встановлено факт подачі начальником Виробничого управління житлово-комунального господарства ОСОБА_1 , який є посадовою особою юридичної особи публічного права, завідомо недостовірних відомостей щорічній декларації за 2022 рік на суму 1 079 524, 30 гривень, що відрізняється від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації. 
Суд зауважує, що під час розгляду справи ОСОБА_1 , а також його адвокат Халдай І.В. не оспорювали факт належності ОСОБА_1 вказаного майна на праві власності станом на день подання щорічної декларації за 2022 рік. 
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність в діях суб`єкта декларування ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, а саме: подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Разом з тим, суд погоджується з обставинами, викладеними у клопотанні адвоката Халдай І.В. в інтересах ОСОБА_1 про закриття провадження у даній справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду даної справи в суді строку накладення адміністративного стягнення, який обраховується з дня вчинення правопорушення з огляду на наступне. 
Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи судам необхідно звертати увагу на роз`яснення в кожній справі таких питань, зокрема чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП.
Згідно із ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що датою і часом вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є фактичний час і дата подачі щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік ОСОБА_1 , в якій останній зазначив недостовірні відомості, тобто 31.01.2024 року о 19 год. 53 хв.
Адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, отриманий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 04 лютого 2026 року – через 2 роки та 5 днів тобто, станом на день надходження вказаного адміністративного матеріалу до суду дворічний строк, у межах якого може бути накладено стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, сплив. 
Таким чином, з моменту, коли відбулося правопорушення, минуло більше двох років, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.
Верховний Суд у своїй постанові від 11 липня 2018 року (справа №308/8763/15-а провадження № K/9901/12342/18) зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Суд під час розгляду зазначеної справи також враховує практику Європейського Суду з прав людини (п. 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbingsand Others v.theUnited Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень. 
Одночасно суд звертає увагу, що поєднання закриття провадження у справі з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. 
Зазначені обставини свідчать про те, що в даному випадку суд має закрити провадження у справі без будь-яких умов, однак, що само по собі є нереабілітуючою обставиною. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 172-6, 247, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката Халдай Іллі Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у відношенні ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 4 КУпАП – закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Повний текст постанови складено 27.04.2026 о 17:00 годині.

Суддя         Юлія ШЕВЧУК