ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 р.	Справа № 480/9471/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2026, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, повний текст складено 17.03.26 року по справі № 480/9471/23
за позовом ОСОБА_1 
до  ГУ ДФС в особі Комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Сумській області , Головного управління ДПС у Сумській області , Державної податкової служби України   
про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Сумській області, Комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Сумській області, в якій просить:
- зобов`язати відповідачів внести зміни в наказ ДПА в Сумській області №271-о від 26.09.2011, а саме, замість «Був звільнений з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил України, з посади старшого оперуповноваженого оперативно - технічного відділу управління податкової міліції ДПА в Сумській області за п. п. « б » п. 64 ( через хворобу )» на, «Був звільнений з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил України, з посади начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління із оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області за п. п. « б » п. 64 (через хворобу )».
- зобов`язати відповідачів у зв`язку з внесенням вище вказаних змін у наказ ДПА в Сумській області №271-о від 26.09.2011 скласти та направити до ГУ ПФУ у Сумській області оновленні матеріали, щодо призначення (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 , виходячи з посади начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління із оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області якого звільнено з посади за п. п. « б » п. 64 ( через хворобу ).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Сумській області, Комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Сумській області про зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано бездіяльність ГУ ДФС в особі Комісії з припинення ГУ ДФС у Сумській області протиправною та зобов`язати Комісію з припинення Головного управління ДФС у Сумській області доповнити наказ ДПА в Сумській області №271-о від 26.09.2011 про звільнення ОСОБА_1 за п. п. «б » п. 64 (через хворобу) новим пунктом, а саме: поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління із оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області згідно з постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14.05.2009 року у справі №2-а-14/09/1805 та внести в нього наступні зміни, а саме: слова « звільнити з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил України, з посади старшого оперуповноваженого оперативно - технічного відділу управління податкової міліції ДПА в Сумській області за п. п. « б » п. 64 (через хворобу)» замінити на: «та звільнити ОСОБА_1 з податкової міліції у запас Збройних Сил України з посади начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління із оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області за п. п. « б » п. 64 (через хворобу). Зобов`язано ГУ ДФС в особі Комісії з припинення Головного управління ДФС у Сумській області скласти та подати до Головного Управління ПФУ у Сумській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премій для призначення (перерахунку) йому пенсії, виходячи з посади начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління із оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області, станом на момент звільнення. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
01.12.2025 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі. Заява мотивована тим, що, незважаючи на набрання рішенням суду законної сили, відповідач його не виконав.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.26 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення - відмовлено.
ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду , подав апеляційну скаргу , вважає , що обставини виконання (невиконання) судового рішення не були досліджені судом, належна оцінка їм не надавалася, а твердження суду про те, що відповідачем виконано рішення суду по справі №480/9471/23 не ґрунтується на долучених до матеріалів справи належних доказах.
Вказує, що під час розгляду заяви про встановлення судового контролю, у своїх запереченнях позивач зазначив, що відповідач дійсно виконав вимогу по зобов`язанню внесення змін до наказу про звільнення та наказом від 09.12.2025 №4-РТ вніс зміни про його звільнення до наказу ДПА в Сумській області від 26.09.2011 №271-0. Водночас, рішення суду в частині зобов`язання видати нову довідку з посади начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління з оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області за п.п. «б» п. 64 (через хворобу) не виконано. Так, у Довідці про грошове забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 05.10.2020 №104/18-97/08-40 містяться відомості зокрема про посадовий оклад у розмірі 8460,00 грн, оклад за військове звання 1410,00 грн., надбавку за вислугу років 2708,00 грн., надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 804 грн. Тобто, такі складові грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача як посадовий оклад, надбавка за вислугу років тощо змінились, що суперечить мотивувальній частині рішення суду від 26.09.2025 по справі №480/9471/2 щодо порушення прав позивача в частині визначення розміру пенсії та права на належне пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією та законами України. Вважає , що зазначена обставина свідчить про неналежне виконання рішення суду. Просить суд ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 по справі №480/9471/23 скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд першої інстанції виходив з того , що між сторонами наявні спірні правовідносини, які виникли вже стосовно наслідків виконання рішення суду, однак в наявності факт повного виконання рішення суду. Тобто, відповідач виконав рішення суду, що породило нові правовідносини, які судом не досліджувалися. Як наслідок, наразі йдеться про виникнення нового спору з новим предметом та підставами, у зв`язку з чим механізм судового контролю для спірних правовідносин не може бути застосований. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку , що правові підстави для встановлення судового контролю у даній справі відсутні.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2020 року у справі № 539/3406/17.
Аналіз вищевикладених норм процесуального права з урахуванням висновків Верховного Суду щодо їх застосування, дає колегії суддів підстави вважати, що судовий контроль в порядку норм статті 382 КАС України шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення може бути встановлено за таких умов:
- рішення суду ще не виконано, у тому числі у порядку його примусового виконання;
- існує обґрунтований і підтверджений доказами ризик його невиконання;
- існують підтверджені доказами обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, або дають підстави вважати, що:
загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату,
або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення, має намір ухилення від цього обов`язку.
Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
При цьому, підставою застосування зазначеної вище норми є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень/дій суб`єкта владних повноважень.
Колегією суддів встановлено, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі №480/9471/23 набрало законної сили.
На виконання вказаного рішення, судом 10.11.2025 видано виконавчий лист.
Визначальним питанням при оцінці стану виконання рішення суду є з`ясування обставини:
- доповнення відповідачем наказу ДПА в Сумській області №271-о від 26.09.2011 про звільнення ОСОБА_1 за п. п. «б » п. 64 (через хворобу) новим пунктом, а саме: поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління із оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області згідно з постановою Зарічного районного суду м. Суми від 14.05.2009 року у справі №2-а-14/09/1805 та внести в нього наступні зміни, а саме: слова « звільнити з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил України, з посади старшого оперуповноваженого оперативно - технічного відділу управління податкової міліції ДПА в Сумській області за п. п. « б » п. 64 (через хворобу)» замінити на: «та звільнити ОСОБА_1 з податкової міліції у запас Збройних Сил України з посади начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління із оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області за п. п. « б » п. 64 (через хворобу);
- складання та подання відповідачем до Головного управління ПФУ у Сумській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премій для призначення (перерахунку) йому пенсії, виходячи з посади начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління із оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області, станом на момент звільнення.
Як вбачається з доданої до звіту копії наказу Головного управління ДФС у Сумській області від 09.12.2025 №4-РГ "Про внесення змін до наказу ДПА в Сумській області від 26.09.2011 №271-О", відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі №480/9471/23, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління з оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області, згідно з постановою Зарічного районного суду м.Суми від 14.05.2009 року у справі 2-а-14/09/1805. Внесено зміни в наказ ДПА в Сумській області від 26.09.2011 №271-О « Про звільнення ОСОБА_1 », а саме: слова «звільнити з посади та податкової міліції у запас Збройних сил України, з посади старшого оперуповноваженого оперативно - технічного відділу Управління податкової міліції ДПА в Сумській області за п.п. б п.64 (через хворобу) замінити на: звільнити ОСОБА_1 з податкової міліції у запас Збройних сил України з посади начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління з оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області за п.п. б п.64 (через хворобу).
Також, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі №480/9471/23, ГУ ДФС у Сумській області виготовлено та направлено листом від 17.12.2025 №253/РГ до Головного управління ПФУ в Сумській області довідку від 17.12.2025 №263/РГ про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій ОСОБА_1 станом на 26.09.2025 з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років та інших додаткових видів грошового забезпечення за посадою начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління з оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області Сумській області.
Довідка містить наступні складові: оклад за військовим (спеціальним) званням підполковник - 1410,00 грн. (додаток 14 постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704), посадовий оклад 0,00 грн., надбавка за вислугу років 0,00 грн. - в зв`язку з відсутністю даних.
Обґрунтовуючи свою заяву, подану у порядку статті 382 КАС України, позивач вказує, що на виконання рішення суду у цій справі відповідач видав Довідку для перерахунку пенсії позивача від 17.12.2025 № 263/РГ 03.01.2025, в якому визначив, зокрема посадовий оклад у розмірі 0,00 грн, оклад за військове звання 1410,00 грн., надбавку за вислугу років 0,00 грн., додаткові види грошового забезпечення 0,00 грн. Разом з цим, у Довідці про грошове забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 05.10.2020 №104/18-97/08-40 містяться відомості зокрема про посадовий оклад у розмірі 8460,00 грн, оклад за військове звання 1410,00 грн., надбавку за вислугу років 2708,00 грн., надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 804 грн. Тобто, такі складові грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача як посадовий оклад, надбавка за вислугу років тощо змінились, що суперечить мотивувальній частині рішення суду від 26.09.2025 по справі №480/9471/2 щодо порушення прав позивача в частині визначення розміру пенсії та права на належне пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією та законами України.
З приводу наведеного колегія суддів зауважує, що резолютивна частина рішення суду у справі № 480/9471/23 не містить будь-яких зобов`язань в частині визначення конкретних складових грошового забезпечення (його числового виразу).
У цій справі судом не вирішувалося питання зазначення у оновленій довідці розмірів грошового забезпечення.
Як наслідок, в межах розгляду справи № 480/9471/23 спору щодо порядку (алгоритму) розрахунку конкретних складових грошового забезпечення (його числового виразу) в оновленій довідці не існувало.
Враховуючи викладене, оскільки із матеріалів справи слідує, що відповідачем на виконання рішення суду по даній справі виготовлено та направлено до ГУ ПФУ в Сумській області довідку від 17.12.2025 № 263/РГ 03.01.2025 оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням розмірів щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премій для призначення (перерахунку) йому пенсії, виходячи з посади начальника відділу оперативної установки міжрегіонального управління із оперативного документування Управління податкової міліції ДПА в Сумській області, станом на момент звільнення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю.
Колегія суддів вказує, що вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а тому процесуальна процедура вирішення питання щодо встановлення судового контролю за рішення суду, виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.
Розглядаючи заяву, подану в порядку статті 382 КАС України, суд не вирішує спір повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення.
При цьому, суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується, надавати оцінку доказам, які не були надані суду при розгляді справи по суті, а тому, доводи позивача стосовно протиправності дій відповідача щодо невиконання рішення є необґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем виконано рішення зобов`язального характеру в межах, визначених рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 року по справі №480/9471/23, у зв`язку з чим відсутні підстави для встановлення судового контролю.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 по справі № 480/9471/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   І.С. Чалий