Справа № 587/1418/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором у розмірі 15 750,00 грн та судові витрати по справі. 
Вимоги обґрунтовує тим, що 02.04.2024 року між відповідачем та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №1532921, згідно з умовами якого відповідач отримав 1500 грн., строком 359 днів, у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної карти № НОМЕР_1 , яку вказано ним особисто під час укладення договору, процентна ставка 2,5% в день.
24.12.2024 року між первісним кредитором і ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладений Договір факторингу №24122024, згідно якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило за плату, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №1532921 від 02.04.2024 року на загальну суму 12225,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту – 1500,00 грн, заборгованість за процентами – 9975,00 грн, штрафні санкції – 750,00 грн. Крім того, новим кредитором, у межах погодженого договором строку надання кредиту здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в сумі 3525,00 грн. 
Таким чином, позивач просить стягнути суму заборгованості в загальному розмірі 15 750,00 грн та судові витрати по справі.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 22.04.2026 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позові просить розгляд справи здійснювати без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, на адресу його реєстрації судом направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, проте повідомлення повернулись до суду без вручення з відмітками поштового відділення: «адресат відсутній». Згідно з положеннями ч.7,8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду.
Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Судом встановлено, 02.04.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТт» та відповідачем укладено електронний Договір №1532921 про надання споживчого кредиту на суму 1500,00 грн. на строк 359 днів, стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 90 465,53% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 15 000,00 грн (пункти 1.6-1.8 договору).
ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало відповідачеві кредит в сумі 1500,00 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача уключаючи використання реквізитів платіжної карти № НОМЕР_1 , яку вказано ним особисто під час укладення договору.
Договором визначено порядок та умови надання кредиту, порядок повернення кредиту, сплати процентів, повернення переплати, а також відповідальність сторін у разі порушення умов Договору.
Договір укладено в електронній форму і підписано електронним підписом відповідачем одноразовим ідентифікатором A283, 02.04.2024 15:18:33 / ОСОБА_1 . Аналогічно відповідач ознайомився і підписав Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 1532921 від 02.04.2024 р. – ТАБЛИЦЯ обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Паспорт споживчого кредиту.
Отже, зі змісту укладеного договору про надання споживчого кредиту вбачається, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 638 ЦК України між його сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, він оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Первісний кредитор зобов`язання за Договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується Довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК», яке є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг, відповідно до отриманої ліцензії від Національного банку України. За інформацією ТОВ «ПЕЙТЕК» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ»: 02.04.2024 15:19:24 на суму 1500.00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - cb359890-5ca0-4207-b45f-a545c48d781e, номер транзакції в системі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» – 15329211712060360, Session ID – 023854295730, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .
Факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача також підтверджується інформацією з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», згідно якої на ім`я ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) Банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_3 , на яку 02.04.2024 року був зарахований платіж у сумі 1500,00 грн.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними.
А тому, суд вважає виписку за картковим рахунком позичальника/відповідача належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує як отримання останнім кредитних коштів, так і користування ними. 
Таким чином, первісний кредитор зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, натомість відповідач належним чином зобов`язання не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно розрахунку первісного кредитора, заборгованість відповідача складає 12 225,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 1 500,00 грн, заборгованість за процентами – 9 975,00 грн, штрафні санкції – 750,00 грн.
24.12.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №24122024, згідно якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило за плату, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №1532921 від 02.04.2024 року.
На підтвердження правомірності переходу права вимоги до матеріалів справи долучено: копію договору факторингу №24122024 від 24.12.2024; копію акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №24122024 від 24.12.2024; копію платіжної інструкції N 6308 від 26.12.2024 з призначенням платежу Сплата за дог. факторингу №24122024 від 24.12.2024р; витяг з реєстру боржників від 24.12.2024, згідно якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Договором 1532921 на суму заборгованості 12225,00 грн. 
Позивачем було направлено відповідачу ПОВІДОМЛЕННЯ про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1532921 від 02.04.2024 p. та необхідність погасити заборгованість.
З огляду на вищевикладене до позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на підставі відповідного договору факторингу перейшло право вимоги щодо кредитної заборгованості, наявної у відповідача, з приводу стягнення якої заявлено позовні вимоги.
Позивачем доповнено розрахунок заборгованості за Договором №1532921 про надання споживчого кредиту від 02.04.2024 року за 94 календарних днів (25.12.2024 - 28.03.2025), нарахованими у межах строку дії Договору відсотками у розмірі 3525,00 грн.
Згідно матеріалів справи ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» є фінансовими установами відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Статтею 1077 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як передбачено ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як визначено ч.1 та 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч.1,2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Також ст. 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З огляду на викладене вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договором №1532921 від 02.04.2024 року, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного Договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим Договором санкціям.
Згідно наданого розрахунку позивачем ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було нараховано проценти за Договором № 1532921 про надання споживчого кредиту від 02.04.2024 року за 94 календарні дні (25.12.2024 - 28.03.2025), тобто у межах строку дії Договору, у розмірі 3 525,00 грн
Таким чином, заборгованість відповідача за Договором № 1532921 про надання споживчого кредиту від 02.04.2024 року складає 15 750,00, з яких: сума кредиту 1 500,00 грн, сума процентів за користування кредитом 9 975,00 грн, нараховані позивачем проценти за 94 календарних днів - 3 525,00 грн, штрафні санкції 750,00 грн.
Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, контррозрахунок до суду не надавався.
Доказів, які б спростовували вищевказані обставини або підтверджували факт повернення коштів відповідачем суду надано не було.
Враховуючи встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2662,40 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правову допомогу. На підтвердження понесених витрат в сумі 10 000,00 грн, позивачем долучено: копію ДОГОВОРУ № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Столітнім М.М.; Заявка від 12.03.2026 року № 17884 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 р., згідно якої вартість наданих послуг адвокатом складає 10 000,00 грн; ордер на надання правничої допомоги; рахунок – фактура за надання правової допомоги; АКТ від 10.04.2026 року № 17884 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 р.
Суд зважує, що відповідачем не було подано заперечень чи клопотань про зменшення пред`явлених стороною позивача до стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Водночас, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р.); відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (рішення у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р). Наведене також узгоджується й з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, де ВП ВС зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).
Враховуючи вище наведене, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн є завищеною і непропорційною до предмета спору та його складності. З огляду на критерії співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 10 000,00 грн до 4 000,00 грн, що забезпечить справедливий баланс між інтересами сторін.
Керуючись ст. ст. 2-13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ: 

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором – задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» суму заборгованості за кредитним Договором №1532921 від 02.04.2024 у розмірі 15 750 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн 00 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 09.06.2026 року.

Суддя       О.А. Степаненко