ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
03.06.2026	Справа № 910/3347/26	
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/3347/26.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» 
До Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про стягнення 430 200, 00 грн
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 430 200, 00 грн заборгованості за Договором №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025 в частині вартості виконаних робіт.
31.03.2026 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/3347/26 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
06.04.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
06.04.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині.
13.04.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив.
16.04.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про врахування судових витрат.
17.04.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -
ВСТАНОВИВ:
І. Фактичні обставини, встановлені судом.
12.08.2025 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі начальника виробничого підрозділу Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії «Південно-Західна залізниця», як замовником (відповідач), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро», як виконавцем (позивач) укладено договір №ПЗ/П-25740/НЮ.
Договір діє з дня його укладення та протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 та продовженого відповідними Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, але не пізніше 31.12.2025. Закінчення строку дій цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за цим договором зобов`язань щодо надання та оплати послуг, також гарантійних зобов`язань на послуги, в межах строків, визначених умовами цього договору (пункт 14.1. договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025).
Згідно пункту 1.1.-1.3. договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025, виконавець зобов`язується надати послуги з ремонту автомобілів, а замовник - прийняти надані послуги та здійснити оплату у порядку та на умовах визначених договором. Код за ДК 021:2105-50110000-9 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання. 
Обсяги та вартість послуг зазначені у Додатку №1 «Обсяги та вартість послуг з ремонту автомобіля», який є невід`ємною частиною цього договору.
Так, згідно Додатку №1 до договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025 ремонту підлягає:
- ГАЗ-53(Д) 1990 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , інв.№3760502000705;
- УАЗ-31512 1992 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , інв.№3760502000724.
Пунктом 3.1. договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025 встановлено, що сума договору складає 358 500, 00 грн без ПДВ, ПДВ 71 700, 00 грн, разом з ПДВ - 430 200, 00 грн.
Відповідно до пункту 5.1. договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025, надання послуг проводиться протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на надання послуг та є підтвердженням готовності замовника до приймання послуг.
В пункті 5.7. договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025 сторони узгодили, що термін надання послуг - 60 (шістдесят) календарних днів після передачі ТЗ для надання послуг, але не пізніше 31.12.2025 року. Акт приймання-передачі ТЗ (його складових частин) для надання послуг має бути підписаний до 31.10.2025.
Згідно пункту 5.13. договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025, замовник протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі наданих послуг зобов`язаний направити виконавцю підписаний акт або мотивовану відмову від приймання послуг.
19.02.2026 сторонами без заперечень та зауважень підписаний акт виконаних робіт №97 щодо ТЗ ГАЗ-53(Д) д.н.з. НОМЕР_1 та УАЗ-31512 д.н.з. НОМЕР_2 на загальну суму 430 200, 00 грн з ПДВ.
04.03.2026 зареєстрована податкова накладна №21 від 19.02.2026 на суму 430 200, 00 грн.
У відповідності до пункту 4.3. договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025, оплата здійснюється по факту надання послуг, шляхом перерахування виконавцю коштів на 30 (тридцятий) календарний день з дати підписання акта приймання-передачі наданих послуг. Оплата за надані послуги по даному договору здійснюється замовником за умови реєстрації виконавцем податкової накладної, оформленої згідно з вимогами законодавства України, не пізніше ніж за 3 (три) календарні дні до оплати, визначеної умовами договору.
Підпунктом 6.1.1. пункту 6.1. договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025 передбачено, що замовник зобов`язаний оплатити виконавцеві якісно та вчасно надані послуги згідно з умовами договору.
Так, за розрахунками позивача, відповідач зобов`язаний був здійснити оплату до 23.03.2026 включно, проте, не виконав власних зобов`язань, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутись до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача 430 200, 00 грн.
Однак, позивач заявою від 06.04.2026 повідомив суд, що відповідач 31.03.2026 погасив основну заборгованість у розмірі 378 693, 11 грн, у зв`язку з чим позивач у даній частині відмовляється від позовних вимог та згідно приписів статті 46 та просить закрити провадження у справі в зазначеній частині згідно приписів статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
ІІ. Предмет позову.
Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього грошових коштів у розмірі 430 200, 00 грн.
ІІІ. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач виконав ремонт транспортних засобів позивача згідно договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025, проте відповідач у встановлений строк не здійснив позивачу повну оплату за ремонт транспортних засобів.
IV. Заперечення відповідача у справі.
Відповідач зазначає, що позивач виконав роботи не в строк, встановлений пункт 5.7. договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025, про що відповідач повідомляв позивача та нарахував останньому штрафні санкції.
Відповідач підтверджує, що сплатив на користь позивача 378 693, 11 грн, однак інша сума є утриманням штрафних санкцій на підставі пункту 7.2. та 7.8. договору №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025, а відтак, не підлягає, на думку відповідача, стягненню.
За несвоєчасне надання послуг виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості послуг, по яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості (пункт 7.2.).
Замовник має право утримувати суму штрафних санкцій з сум належних до перерахування виконавцю (пункт 7.8).
V. Оцінка доказів судом та висновки суду.
З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:
- чи був порушений відповідачем обов`язок по повній та своєчасній оплаті за виконані роботи за договором №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025?
- чи є заперечення відповідача обґрунтованими в частині утримання штрафних санкцій з суми належної позивачеві оплати?

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
Як підтверджено матеріалами справи, 12.08.2025 між сторонами укладено договір №ПЗ/П-25740/НЮ (надалі - договір), за умовами якого позивач приймає на себе зобов`язання щодо надання послуг з ремонту транспортних засобів ГАЗ-53(Д) та УАЗ-31512, а відповідач зобов`язаний прийняти та оплатити послуги, надані позивачем.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків (постанова від 17.06.2020 у справі №913/420/19, від 19.08.2020 у справі №915/1302/19, від 01.10.2020 у справі №910/21935/17, від 01.07.2021 у справі №917/549/20, від 07.07.2021 у справі №903/601/20, від 27.07.2021 у справі №906/494/20, від 30.08.2022 у справі №903/601/20, від 03.11.2022 у справі №912/3747/20, від 17.11.2022 у справі №910/5704/21, від 18.05.2023 у справі №910/7975/21, від 18.01.2024 у справі №922/2487/22, від 05.12.2024 у справі №910/7378/23, від 17.12.2024 у справі №927/784/22, від 17.04.2025 у справі №910/3201/24).
Суд констатує, що предметом договору сторони визначили надання послуг з ремонту автомобіля, але правова природа такого договору є виконання робіт по ремонту автомобіля, а отже, між сторонами укладений договір підряду, який регулюється Главою 61 Цивільного кодексу України.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (часина 1-2 стаття 837 Цивільного кодексу України).
У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (часина 1, 3 стаття 843 Цивільного кодексу України).
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (часина 1 стаття 846 Цивільного кодексу України).
Сторонами узгоджено, що ціна робіт (ціна договору) становить 430 200, 00 грн з ПДВ (пункт 3.1. договору).
Надання послуг проводиться протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на надання послуг та є підтвердженням готовності замовника до приймання послуг. Термін надання послуг - 60 (шістдесят) календарних днів після передачі ТЗ для надання послуг, але не пізніше 31.12.2025 року. Договір діє до 31.12.2025 (пункт 5.1., 5.7., 14.1. договору).
Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові (частина 1 стаття 853 Цивільного кодексу України).
19.02.2026 сторони підписали акт виконаних робіт №97 без зауважень та заперечень на суму 430 200, 00 грн, а 04.03.2026 позивач зареєстрував в ЄРПН податкову накладну №21 від 19.02.2026 на зазначену суму. Вказані обставини не заперечуються відповідачем.
Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 стаття 854 Цивільного кодексу України).
Відтак, за розрахунками позивача, відповідач згідно пункту 4.3. зобов`язаний був здійснити оплату за виконані роботи у розмірі 430 200, 00 грн до 23.03.2026 включно. 
Відповідач здійснив оплату у розмірі 378 693, 11 грн після відкриття провадження у даній справі, що підтверджується наявною в матеріалах справи копіює платіжного доручення №196168 від 31.03.2026 з призначенням платежу: «оплата послуг з ремонту автомобілів ГАЗ, УАЗ згідно договору від 12.08.2025 №ПЗ/П-25740/НЮ, акт №97 від 19.02.2026…».
З огляду на зазначену обставину, позивач 06.04.2026 подав до суду заяву про відмову від позову в частині 378 693, 11 грн, у зв`язку з чим позивач просив закрити провадження у справі у зазначеній частині.
Зі змісту пункту 1 частини 2 статті 46 та частини 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що Позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо, позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.
Судом встановлено, що згідно умов договору про надання правової допомоги №3/4 від 03.04.2025, який укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням, останньому не заборонено відмовлятись від позову від імені клієнта.
За таких обставин, суд задовольняє заяву позивача про відмову від позову в частині заявлених вимог та приймає відмову від позову в частині.
Отже, суд закриває провадження у справі в частині 378 693, 11 грн на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
Суд звертає увагу, що згідно частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Щодо іншої частини боргу у розмірі 51 506, 89 грн відповідач зазначає, що оскільки відповідач виконав роботи не в строк, встановлений умовами договору (60 днів після передачі ТЗ для надання послуг, але не пізніше 31.12.2025), а після закінчення дії договору (договір дії до 31.12.2025), то відповідач мав право нараховувати позивачу штрафні санкції на підставі пункту 7.2. договору та вказану суму відповідач утримав з належної позивачеві оплати на підставі пункту 7.8. договору.
З огляду на зазначені обставини, судом взято до уваги, що виконання робіт позивачем було завершено з пропуском узгодженого строку та після закінчення строку дії договору.
Однак, у пункті 14.1. договору міститься застереження, що закінчення строку дій цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за цим договором зобов`язань щодо надання та оплати послуг.
Відтак, позивач у відповідності до вищезазначеного пункту договору, в будь-якому разі виконав взяті на себе зобов`язання за договором №ПЗ/П-25740/НЮ від 12.08.2025 по виконання робіт з ремонту транспортних засобі та такі роботи прийняті без зауважень та заперечень зі сторони відповідача, про що свідчить підписаний акт виконаних робіт №97 від 19.02.2026. 
Окрім цього, в заявах по суті в межах даної справи відповідачем також не заявлялися зауваження та заперечення щодо результатів роботи позивача.
Крім того, відповідачем не пред`являвся у порядку статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов до позивача щодо вирішення питання по стягненню штрафних санкцій за виконання підрядних робіт не в строк, узгоджений між сторонами.
Отже, суд доходить до висновку, що відповідач зобов`язаний був здійснити повну оплату позивачу узгодженої грошової суми за виконані підрядні роботи. 
Окрім цього, відповідач не був позбавлений можливості вирішити вищезазначене питання шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог в порядку статті 601 Цивільного кодексу України.
Одночасно з цим, відповідач не позбавлений права звернутися до суду з окремим позовом щодо вирішення питання штрафних санкцій.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина 3 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 51 506, 89 грн.
VI. Розподіл судових витрат.
(1) Щодо судового збору.
Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Оскільки позивач відмовився від позовних вимог в частині 378 693, 11 грн, ціна позову зменшилась до 51 506, 89 грн за яку позивач з урахуванням коефіцієнту пониження повинен був сплатити мінімальну ставку судового збору - 2 662, 40 грн.
За таких обставин, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 662, 40 грн на відповідача.
Щодо іншої суми судового збору у розмір 2 500, 00 грн, суд зазначає наступне.
У відповідності до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України та частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Згідно частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що провадження у даній справі відкрито 31.03.2026, а заяву про відмову від позову в частині позивач подав до суду 06.04.2026, останньому необхідно повернути з державного бюджету 50% судового збору від суми 2 500, 00 грн, а саме 1 250, 00 грн.
(2) Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач на виконання вимог частини 1 статті 124 та пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України в позовній заяві зазначив орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000, 00 - 37 000, 00 грн.
У заяві від 16.04.2026 позивач конкретизував витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 500, 00 грн та вказану суму позивач просив стягнути з відповідача.
В заяві від 17.04.2026 відповідач виклав заперечення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу позивача та просив зменшити розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу (без конкретизації на яку суму).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частинами 2-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5).
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).
З метою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав:
- копію ордера серії АІ №2160979 від 24.03.2026;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3284/10 від 19.04.2007;
- копію договору про надання правової допомоги №3/4 від 03.04.2025;
- копію додатка №24/3 від 24.03.2026 до договору про надання правової допомоги №3/4 від 03.04.2025;
- копію платіжної інструкції №7844-ХЕР5-ТА68-Т2Е8 від 16.04.2026.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
03.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро», як клієнтом та Адвокатським об`єднанням «АЛТВА ПРАЙВЕСІ» укладено договір про надання правової допомоги №3/4, за умовами якого клієнт доручає, об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу.
Згідно пунктів 3.1. та 3.2. договору про надання правової допомоги №3/4 від 03.04.2025, платою клієнта за надання правової допомоги за цим договором є гонорар, що виплачується на користь об`єднання. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення об`єднанням позитивного результату, якого бажає клієнт. Вартість надання правової допомоги (розмір гонорару) за цим договором встановлюється за домовленістю сторін і може визначатися сторонами у додатках / додаткових угодах до цього договору.
24.03.2026 сторони узгодили додаток №24/3 до договору про надання правової допомоги №3/4 від 03.04.2025, згідно пункту 2.1. якого сторони домовились, що вартість надання правової допомоги (гонорар) та порядок розрахунків є наступним: 25 000, 00 грн клієнт сплачує шляхом безготівкового перерахування на банківський рахунок об`єднання - протягом 1 місяця з дня підписання цього додатку.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).
16.04.2026 позивач перерахував на рахунок об`єднання 25 500, 00 грн з призначенням платежу: «за правову допомогу згідно з договором №3/4 від 03.04.2025 та додатком №24/3 від 24.03.2026…», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжної інструкції №7844-ХЕР5-ТА68-Т2Е8.
Суд звертає увагу, що платіжна інструкція, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/16322/18.
Для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті 126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
В розумінні положень згаданих норм законодавства (зокрема, частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України), зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Скориставшись своїм правом, наданим процесуальним законом, відповідач у заяві від 17.04.2026 виклав заперечення на заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в яких просив суд зменшити розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу (без конкретизації на яку суму).
Так, відповідач мотивував свої заперечення неспівмірністю зі складністю даної справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих послуг.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.
Слід зауважити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Позивачем у справі підтверджено понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 25 500, 00 грн.
Однак, вивчивши надані позивача докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії частини 4 статті 126 та на підставі частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням заперечень відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх зменшення.
Суд констатує, що дана справа є не складною, розгляд справи здійснювався в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а сама справа є незначної складності.
Суд зазначає, що зміст позовних вимог свідчить про те, що правова позиція щодо спору, який виник між сторонами є сталою, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось, нових висновків Верховного Суду, які б кардинально змінили правову позицію щодо даного спору в період розгляду справи прийнято не було.
Загалом справа містить ознаки типовості; у справі немає складних правових позиції та врегульована чіткими приписами чинного законодавства; справа не потребувала дослідження складних за своєю суттю доказів та не потребувала залучення до справи інших учасників.
За таких обставин, з огляду на вищезазначені обставини та з урахуванням ціни позову, складністю справи (незначної складності), наявність клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, розмір витрат на надання професійної правничої допомоги, які просить стягнути позивач у розмірі 25 500, 00 грн в межах даної справи на переконання суду не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та є не співмірним з предметом спору, складністю справи та ціною позову.
Тому, суд, з огляду на вище встановлені обставини, вважає справедливим зменшити розмір витрат на правову допомогу позивача, що покладається на відповідача, та покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» від позову в частині вимог та закрити провадження у справі №910/3347/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 430 200, 00 грн в частині 378 693, 11 грн. та закрити в цій частині провадження у справі.
2. В іншій частині позов - задовольнити.
3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» (04071, м. Київ, вул. Оболонська, буд. 25; ідентифікаційний код: 45504596) борг у розмірі 51 506 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот шість) грн 89 коп., судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Автошини-Прозоро» (04071, м. Київ, вул. Оболонська, буд. 25; ідентифікаційний код: 45504596) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) грн 00 коп., сплачений за платіжною інструкцією №4268 від 25.03.2026.
5. Дане рішення є підставою для повернення судового збору, відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».
6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких