Справа №766/16149/25
н/п 1-кп/766/2741/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.04.2026 року? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області в складі:? ? 
головуючого судді:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?       ? ОСОБА_1 ,
за участю секретаря:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?     ? ?   ОСОБА_2 ,
прокурора:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_3 ,
обвинуваченого:? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_4 ,
захисника:      ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Херсона кримінальне провадження, відомості про яке внесене до ЄРДР 19.10.2025 за № 62025080200002320 за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівське, Новоодеського району, Миколаївської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні вагітну дружину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на час вчинення кримінального правопорушення - зовнішній пілот (оператор) безпілотних літальних апаратів 3-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, старшого солдата,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого?? ч. 4 ст. 402 КК України,-
? ? ? в с т а н о в и в:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. 
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її на посаді зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів 3-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «старший солдат», 09 вересня 2025 року приблизно о 15:50 год., перебуваючи у місці тимчасової дислокації 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поблизу АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 2, 11, 16, 30, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати обов?язки військової служби, відкрито відмовився виконати наказ командира 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , направлений на виконання бойового розпорядження командира батальону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України майора ОСОБА_7 від 09.09.2025 № 848 дск щодо покращення 10 вересня 2025 року тактичного положення вогневої позиції на лівому березі річки Дніпро із завданням своєчасного виявлення розвідувальних ( штурмових) груп противника, нанесення йому вогневого ураження та недопущення його просування до берегової лінії річки Дніпро, а також проведення евакуації та заміни військовослужбовців, які отримали поранення під час виконання бойових завдань на вогневій позиції «Чикаго» на лівому березі річки Дніпро по лівому берегу русла річки Верхня Конка, хоча об?єктивно повинен був і міг його виконати.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого? ? ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4   вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечував проти викладених в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся у вчиненому. 
Дав показання про те, що будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, у місці тимчасової дислокації взводу поблизу населеного пункту Чорнобаївка, у вересні 2025 року (точної дати не пам`ятає), через стан здоров`я, розуміючи зміст наказу свого командира щодо покращення тактичного положення вогневої позиції на лівому березі річки Дніпро із завданням своєчасного виявлення противника, а також проведення евакуації та заміни військовослужбовців, які отримали поранення під час виконання бойових завдань на лівому березі річки Дніпро, дійсно відмовився від його виконання.
Захисник просив призначити обвинуваченому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 15% грошового утримання в дохід держави, враховуючи майновий та сімейний стан обвинуваченого, в решті погодився з проханням прокурора щодо призначення покарання.
Прокурор під час судового розгляду, враховуючи особу обвинуваченого, його позицію під час судового розгляду, а також письмову згоду військової частини НОМЕР_2 на продовження проходження ОСОБА_4 військової служби, в якій командування частини просить призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавленням волі, з врахуванням згоди заставодавця на перерахування внесеної суми застави на користь Збройних Сил України, вважав за можливе застосувати до обвинуваченого правила ст. 69 КК України, призначити покарання нижче встановленої межі у виді 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 58 КК України замінити його на службове обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 20% грошового утримання в дохід держави.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ІV. Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу .
Відповідно до роз`яснень, які містить Постанова Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 « Про практику призначення судами кримінального покарання» у п. 8 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м?якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд у мотивувальній частині вироку має зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній – послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.
Приписами ч.1 ст. 58 КК України, передбачено, що покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.
Відповідно до ч.2 ст.58 КК України, із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване та постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, вагітну дружину, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, з травня 2022 добровільно став на захист Батьківщини, приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, добровільно звернувся із клопотанням до в/ч НОМЕР_2 про намір повернутися для проходження військової служби, має письмову згоду від командира військової частини НОМЕР_2 на продовження проходження військової служби.
Обвинувачений? ? свою вину визнав в повному об`ємі, жодних перешкод під час досудового розслідування не чинив, не намагався уникнути відповідальності, розкаявся у вчиненому, до обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання свої вини останнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було. 
Крім того, відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що мають місце не менше двох обставин, що пом`якшують покарання, а також безумовні та суттєві обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , що у свою чергу свідчить про достатність підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, пов`язане із позбавленням волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України не вбачається,? ? та згідно ст.58 КК України замість позбавлення волі призначити службове обмеження для військовослужбовців із відрахуванням із суми грошового забезпечення 15 відсотків в дохід держави, що у свою чергу відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого та на переконання суду буде достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.09.2025 (справа № 487/6744/25, провадження № 1-кс/487/4172/25) відносно  ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді «тримання від вартою» із визначенням застави у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становило 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок.
Застава у визначеному розмірі внесена ОСОБА_8 , що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 2.304564211.1 від 12.09.2025, отже до обвинуваченого наразі застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Суду надано заяву від ОСОБА_8 про перерахування внесеної нею за ОСОБА_4 застави на потреби Збройних Сил України, тому з огляду на наявність згоди заставодавця після набрання вироком законної сили заставу у сумі 90 840 гривень, внесену ОСОБА_8 за ОСОБА_4 належить перерахувати на підтримку Збройних Сил України.
На підставі п.п. в) п. 1) ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 09.09.2025 року по 12.09.2025 включно повинен бути зарахований обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Речові докази відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати відсутні. 
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, - 
? ? у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального? ? правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 України та призначити покарання із застосуванням норми ч. 1 ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі статті 58 КК України,  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , замість призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням в дохід держави 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.
Запобіжний захід у вигляді «застави» в розмірі 90 840 гривень, застосований щодо  ОСОБА_4  на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.09.2025 у справі № 487/6744/25 - скасувати.
Заставу у сумі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, внесену за  ОСОБА_4 , згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк № 2.304564211.1 від 12.09.2025, ОСОБА_8 перерахувати із депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області на підтримку Збройних Сил України на спеціальний рахунок за такими реквізитами: Національний банк України, МФО 300001, рахунок № UA843000010000000047330992708, код ЄДРПОУ 00032106, отримувач Національний банк України, призначення платежу допомога ЗСУ.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк призначеного  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 09.09.2025 до 12.09.2025 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає трьом дням службового обмеження для військовослужбовців.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.? ? 
Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень. 
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя	ОСОБА_1