ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/389/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року (суддя Е.О. Юрков) у справі № 160/389/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому просив визнати протиправними (недійсними) та такими, які не підлягають виконанню з моменту ухвалення (постановлення) податкових повідомлень-рішень стосовно заборгованості по орендній платі, яка виникла в сумі 115 457, 5 грн. на підставі податкових повідомлень-рішень: №10305-1303 від 13.05.2017р. у сумі 26 369,13 грн., №420004-1314-0403 від 17.03.2018р. у сумі 26 369,13 грн., №106607-5550-0403 від 26.03.2019р. у сумі 26 369,13 грн., №216153-5540-0403 від 05.06.2020р. у сумі 26 369,13 грн. та пені нарахованої відповідно до ст. 129 ПК України на загальну суму 9980,98 грн., а також стосовно заборгованості по податку на нерухоме майно, яка виникла в сумі 5893,76 грн. на підставі податкових повідомлень-рішень №14166-13 від 16.11.2017р. у сумі 1 266, 40 грн. та №15026-13 від 05.02.2018р. у сумі 4 627, 36 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення контролюючого органу є протиправними та винесені з порушенням приписів Податкового кодексу України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 року по справі № 160/13351/22 позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю та стягнуто податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету у сумі 119994,82 грн.
Суд першої інстанції зауважив, що твердження позивача проте, що відповідачем покладено в основу оскаржуваних ППР неналежні та недопустимі докази, про користування позивачем земельною ділянкою в м. Кам`янське (колишня назва м. Дніпродзержинськ) та наявність у останнього нерухомого майна яке, фактично було продане позивачем ТОВ «КЛМ Естейт» - суд першої інстанції оцінює критично з огляду на те, що вказана обставина не може бути підставою для визнання протиправними та такими, що не підлягають виконанню податкових повідомлень-рішень по даній справі.
Відтак, суд першої інстанції вказав про відсутність підстав для задоволення позовних 
вимог.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що він не є користувачем земельної ділянки за кадастровим номером 1210400000:01:022:0037 площею 0,2028 га з 24.12.2014 року, така земельна ділянка надавалася позивачу в користування для розміщення та обслуговування об`єкту нерухомого майна, який був предметом договору купівлі-продажу від 23.12.2024. Відтак, скаржник зазначає, що спірні рішення контролюючого органу стосовно нарахування позивачу зобов`язань по орендній платі та податку на нерухоме майно є протиправними, а отже підлягають скасуванню.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є платником податків і перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
За даними контролюючого органу, у позивача обліковувався податковий борг у загальному розмірі 119994,82 грн. за платежем «Орендна плата з фізичних осіб» (код платежу 18010900) та платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» (код платежу 18010300).
Податковий борг виник внаслідок несплати позивачем грошових зобов`язань, а саме:
- заборгованості з орендної плати, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань, згідно:
- податкового повідомлення-рішення №10305-1303 від 13.05.2017, термін сплати 26.12.2017 на суму 26369,13 грн.;
- податкового повідомлення-рішення №420004-1314-0403 від 17.03.2018, термін сплати 22.09.2018 на суму 26369,13 грн.;
- податкового повідомлення-рішення №106607-5550-0403 від 26.03.2019, термін сплати 27.07.2019 на суму 26369,13 грн;
- податкового повідомлення-рішення №216153-5540-0403 від 05.06.2020, термін сплати 18.10.2020 на суму 26369,13 грн.;
- пені, нарахованої відповідно до ст. 129 ПК України, на загальну суму 9890,94 грн.;
- заборгованості з податку на нерухоме майно, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань згідно:
- податкового повідомлення-рішення №14166-13 від 16.11.2017, термін сплати 10.02.2018 на суму 1266,40 грн.;
- податкового повідомлення-рішення №15026-13 від 05.02.2018, термін сплати 21.09.2018 на суму 3360,96 грн. 
Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення контролюючого органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано статтею 266 Податкового кодексу України.
Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 та 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
У відповідності до пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно пп. 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно статті 269 ПК України платниками плати за землю є платники земельного податку, зокрема власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Згідно ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування земельним податком: земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Приписами пункту 286.5 статті 286 ПК України (в редакції Закону України № 1797-VIII від 21.12.2016) визначено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, то контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). 
Приписами пункту 286.5 статті 286 ПК України (в редакції Закону України № 466-IX від 16.01.2020) визначено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Згідно ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що за договором купівлі-продажу від 23 грудня 2014 року позивач (продавець) зобов`язується передати склад готової продукції, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у власність покупця ТОВ «КЛМ ЕСТЕЙТ», а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обумовлену грошову суму на земельній ділянці площею 0,2028 га, кадастровий номер 1210400000:01:022:0037, розташований В-1 склад готової продукції, цегляний, загальною площею 350,1 кв.м. Також, у цьому договорі зазначено, що право власності на склад готової продукції підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстровано в реєстрі за №2272.
В свою чергу, скаржник наполягає, а контролюючим органом не заперечується, що спірні податкові повідомлення рішення №10305-1303 від 13.05.2017, №420004-1314-0403 від 17.03.2018, №106607-5550-0403 від 26.03.2019, №216153-5540-0403 від 05.06.2020 зумовлені наявністю у позивача вищезгаданої земельної ділянки комунальної власності кадастровий номер 1210400000:01:022:0037, наданої в користування на умовах оренди для розміщення складу, що знаходиться за адресою Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержниськ, вул. Дніпробудівська, будинок 66 Д, а спірні податкові-повідомлення рішення №14166-13 від 16.11.2017 та №15026-13 від 05.02.2018 зумовлені наявністю у позивача на праві власності складу готової продукції за адресою АДРЕСА_1 .
Проте, оскільки згідно договору від 23 грудня 2014 року позивач передав у власність покупця ТОВ «КЛМ ЕСТЕЙТ» склад, що знаходиться за адресою Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержниськ, вул. Дніпробудівська, будинок 66 Д, право власності позивача на цей склад припинено (через відчуження власником свого майна) згідно ст.346 Цивільного кодексу України.
Таким чином, позивач з грудня 2014 року не був власником складу, що знаходиться за адресою Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержниськ, вул. Дніпробудівська, будинок 66 Д, а отже й не був платником податку згідно пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України.
Відтак, податкові-повідомлення рішення №14166-13 від 16.11.2017 та №15026-13 від 05.02.2018 є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно ст.120 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постановах від 23.10.2023 у справі № 804/7861/16, від 29.05.2020 у справі №802/4133/15-а, від 14.02.2023 у справі № 803/847/17 неодноразово висловлював позицію про те, що особа, яка набула права власності на нерухоме майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно. Зміна орендаря відбувається в силу прямої вказівки закону. Зобов`язання зі сплати орендної плати автоматично виникає в нового власника об`єкта нерухомості з моменту набуття ним права власності на такий об`єкт. У разі відчуження частини об`єкта нерухомості, що розташований на орендованій земельній ділянці: - відбувається заміна орендаря за договором оренди земельної ділянки з попереднього на нового власника об`єкта нерухомості щодо відповідної частини земельної ділянки; - так само до нового власника об`єкта нерухомості переходить обов`язок сплачувати орендну плату за землю у відповідній пропорційній частині.
Отже, з моменту набуття права власності у грудні 2014 році новим власником на склад, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер 1210400000:01:022:0037, відбулася зміна орендаря земельної ділянки в силу прямої вказівки закону.
Таким чином, з грудня 2014 року позивач не є платником орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер 1210400000:01:022:0037, а отже спірні рішення контролюючого органу №10305-1303 від 13.05.2017, №420004-1314-0403 від 17.03.2018, №106607-5550-0403 від 26.03.2019, №216153-5540-0403 від 05.06.2020 є протиправними та підлягають скасуванню.
Натомість, суд першої інстанції хибно вказав про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу №10305-1303 від 13.05.2017, №420004-1314-0403 від 17.03.2018, №106607-5550-0403 від 26.03.2019, №216153-5540-0403 від 05.06.2020, №14166-13 від 16.11.2017, №15026-13 від 05.02.2018.
Враховуючи приписи ч.2 ст.9 КАС України, з метою належного захисту прав позивача колегія суддів зазначає про наявність підстав визнати протиправними та скасувати ППР відповідача №10305-1303 від 13.05.2017р. у сумі 26 369,13 грн.; №420004-1314-0403 від 17.03.2018р. у сумі 26 369,13 грн.; №106607-5550-0403 від 26.03.2019р. у сумі 26 369,13 грн.; №216153-5540-0403 від 05.06.2020р. у сумі 26 369,13 грн.; №14166-13 від 16.11.2017р. у сумі 1 266, 40 грн.; №15026-13 від 05.02.2018р. у сумі 3360, 94 грн..
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивачу контролюючим органом нараховано пеню згідно ст.129 ПК України на загальну суму 9890,94 грн. через несплату позивачем зобов`язань згідно ППР №10305-1303 від 13.05.2017, №420004-1314-0403 від 17.03.2018, №106607-5550-0403 від 26.03.2019, №216153-5540-0403 від 05.06.2020.
Положення п. 129.2 статті 129 ПК України визначають, що у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня, нарахована на таке грошове зобов`язання (його частину) або на виявлене заниження податкового зобов`язання, скасовується.
Отже, у зв`язку із скасуванням грошового зобов`язання за ППР №10305-1303 від 13.05.2017, №420004-1314-0403 від 17.03.2018, №106607-5550-0403 від 26.03.2019, №216153-5540-0403 від 05.06.2020 наявні підстави і для скасування пені на суму 9890,94 грн..
Підсумовуючи, керуючись ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову.
Згідно ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач, у відповдіності до вимог Закону України «Про судовий збір» повинен був та сплатив судовий збір у розмірі 1213,51 грн. за подання адміністративного позову, а також судовий збір 1820,27 грн. за подання апеляційної скарги.
Керуючись положеннями ст.139 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявні підстави стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 3033,7грн.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року у справі № 160/389/26 – скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- №10305-1303 від 13.05.2017р. у сумі 26 369,13 грн.;
- №420004-1314-0403 від 17.03.2018р. у сумі 26 369,13 грн.;
- №106607-5550-0403 від 26.03.2019р. у сумі 26 369,13 грн.;
- №216153-5540-0403 від 05.06.2020р. у сумі 26 369,13 грн.;
- №14166-13 від 16.11.2017р. у сумі 1 266,40 грн.;
- №15026-13 від 05.02.2018р. у сумі 3 360,96 грн.
Визнати протиправним та скасувати нарахування пені у розмірі 9890,98.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплаті судового збору у розмірі 3033,78 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 22.06.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров