РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/5601/25 
номер провадження 2-а/695/42/26

11 травня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді – Ватажок-Сташинської А.В.,
за участі:
секретаря судового засідання – Біліченко С.В.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Петруніної В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі у суду у м. Золотоноша адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що оскаржувана постанова винесена усупереч норм Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), оскільки у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відповідно до оскаржуваної постанови відсутні докази вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Також у позові вказано, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності позивача, який направляв клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що позивачу було необхідно більше часу для укладення договору з адвокатом, враховуючи те, що не кожен із адвокатів спеціалізується саме на справах по адміністративних правопорушеннях. Порушення відповідачем порядку та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, на думку позивача, є самостійною та достатньою підставою для скасування оспорюваної постанови.
Ухвалою суду від 29.12.2025 відкрито провадження у справі на підставі вказаного позову, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, з особливостями встановленими параграфом 2 глави 11 КАС України, призначено судове засідання для розгляду справи. 
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, 10.02.2026 відповідачем подано до суду відзив, в якому вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки 07.09.2022 близько 22 год 23 хв. поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Коток Денис Євгенійович (далі – поліцейський) під час несення служби по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконання службових обов`язків відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» став свідком того, як позивач керував автомобілем OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 у в м. Черкаси по вул. Героїв Дніпра, 19 з неосвітленим заднім номерним знаком в темну пору доби, а також з переднім номерним знаком, що закритим іншими предметами, а саме решіткою, чим порушив п. 2.9.в) ПДР України. Після чого, на підставі ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» автомобіль OPEL ASTRA державний номерний знак НОМЕР_1 було зупинено. Поліцейський згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», звертаючись до Позивача, який, як було встановлено, керував вказаним автомобілем, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Надалі, поліцейський згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія. Після перевірки документів поліцейський згідно вимог ст. 279 КУпАП, з урахуванням ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив Позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Під час розгляду справи позивач заявив клопотання про перенесення дати її розгляду з метою залучення адвоката. Клопотання позивача було задоволено та вручено йому запрошення на розгляд справи на 09 год 00 хв. 10.09.2025 у приміщенні управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (вул. Лесі Українки, 21, м. Черкаси). На розгляд справи 10.09.2025 Позивач не прибув. Жодних доказів поважності причин неприбуття на розгляд справи позивач не надав. Розглянувши справу, поліцейський відповідно до ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕНА №5687890 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відносно Позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн. Надалі копію постанови по справі про адміністративне правопорушення було направлено позивачу на поштову адресу, яку він назвав як адресу свого проживання під час спілкування з поліцейськими. Як зазначено у відзиві оспорювана постанова складена відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені КУпАП та іншими нормативними актами, які регулюють дані відносини. Таким чином, на думку сторони відповідача, встановлені обставини свідчать про наявність в діянні позивача ознак та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП. 
У судовому засіданні позивач та його представник на задоволенні позову наполягали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того позивач наполягав, що при складанні оспорюваної постанови, він був позбавлений змоги скористатися правничою допомогою та заявити клопотання.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи явку свого представника не забезпечив, що згідно з положеннями ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.
Заслухавши пояснення позивача, та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для вирішення справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що 07.09.2025 о 22 год 23 хв у м. Черкаси, по вул. Героїв Дніпра, 19 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 з неосвітленим знаком у темну пору доби, що вказувало на порушення ним п.2.9.в Правил дорожнього руху України, та відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» слугувало підставою для його зупинки.
Помітивши вказане порушення ПДР України водієм автомобіля марки OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Коток Денис Євгенійович зупинив вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .
Відразу після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останньому було повідомлено про причини зупинки автомобіля.
Також у подальшому було встановлено, що передній номерний знак вказаного автомобіля закрито сторонніми предметами, а саме решіткою, що ускладнює ідентифікацію символів.
ОСОБА_1 категорично заперечував факт порушення ним Правил дорожнього руху.
Під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу Воробйовський Олексій Олексійович заявив усне клопотання про перенесення дати розгляду справи з метою залучення адвоката. Поліцейським вказане клопотання позивача було задоволено та вручено позивачу запрошення до УПП в Черкаській області ДПП для розгляду справи відносно нього.
10 вересня 2025 року поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Коток Денис Євгенійович виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5687890.
Згідно з вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 1190 грн 00 коп.
Відповідно до оскаржуваної постанови серія ЕНА № 5687890 від 10.09.2025, 07.09.2025 о 22 год 23 хв у м. Черкаси, по вул. Героїв Дніпра, 19 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 з неосвітленим знаком у темну пору доби, а також з переднім номерним знаком закритим сторонніми предметами, а саме решіткою, що ускладнює ідентифікацію символів, чим порушив п. 2.9.в. Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. 
Вважаючи, що оскаржувана постанова винесена протиправно, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч.6 ст.55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, визначених ч.1 ст.121-3 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів та підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року (далі – Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
У силу п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – ПДР України), передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.2.9.в ПДР України водієві забороняється, зокрема керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;
Згідно з ч. 1 ст. 121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.1 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З наявних у матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, переглянутих судом встановлено, що 07.09.2025 о 22 год 23 хв у м. Черкаси, по вул. Героїв Дніпра, 19 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 з неосвітленим знаком у темну пору доби, що вказувало на порушення ним п.2.9.в Правил дорожнього руху України, та відповідно до п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» слугувало підставою для його зупинки.
Помітивши вказане порушення ПДР України водієм автомобіля марки OPEL ASTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Коток Денис Євгенійович зупинив вказаний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .
Відразу після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останньому було повідомлено про причини зупинки автомобіля.
Також у подальшому було встановлено, що передній номерний знак вказаного автомобіля закрито сторонніми предметами, а саме решіткою, що ускладнює ідентифікацію символів.
Поліцейський згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», звертаючись до Позивача, який, як було встановлено, керував вказаним автомобілем, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Надалі, поліцейський згідно з п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія. Після перевірки документів поліцейський відповідно до вимог ст. 279 КУпАП, з урахуванням ст. 280 КУпАП, розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив Позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Під час розгляду справи позивач заявив клопотання про перенесення дати її розгляду з метою залучення адвоката. Клопотання позивача було задоволено та вручено йому запрошення на розгляд справи на 09 год 00 хв. 10.09.2025 у приміщенні управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (вул. Лесі Українки, 21, м. Черкаси). 
Також з матеріалів справи судом встановлено, та не заперечується стороною позивача, що на розгляд справи 10.09.2025 позивач не прибув. 
Жодних доказів поважності причин неприбуття на розгляд справи позивач не надав.
Під час судового розгляду справи позивач посилався на те, що він повідомляв поліцейського про неможливіть прибути у визначену дату і час, однак доказів такого повідомлення позивач суду не назвав та не надав.
Розглянувши справу, поліцейський відповідно до ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕНА №5687890 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн. 
У подальшому копію постанови по справі про адміністративне правопорушення було направлено позивачу на поштову адресу, яку він назвав як адресу свого проживання під час спілкування з поліцейськими.
Порушень порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача, судом не встановлено.
Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.
Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Таким чином, відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, подані відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, є належними доказами того, що останній керував автомобілем з неосвітленим заднім номерним знаком у темну пору доби, а також з переднім номерним знаком, закритим стороннім предметом, а саме решіткою.
Крім того матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, а також вбачається з відео з бодікамери поліцейського, що позивач не заперечує наявність решітки на номерних знаках транспортного засобу, проте стверджує, що її наявність не перешкоджає ідентифікації номерних знаків з відстані 20 м.
Однак суд не приймає доводів позивача про те, що поліцейськими не перевірялась можливість визначення символів номерного знака з відстані 20 м при наявності решітки, оскільки наявність будь-якого стороннього предмета, встановленого поверх номерного знака, у даному випадку металевою решіткою, що не заперечується позивачем, є порушенням вимог пп. «в» п. 2.9 ПДР.
Також наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2021 № 166, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.03.2021 за № 353/35975 «Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів» затверджено Вимоги до державних номерних знаків транспортних засобів та Єдині зразки державних номерних знаків транспортних засобів, які не передбачають встановлення будь-яких захисних металевих решіток на державні номерні знаки транспортного засобу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова, ухвалена уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
При цьому суд критично ставиться до твердження сторони позивача про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки доводи позивача спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються та зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Щодо зауважень сторони позивача про порушення порядку та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, якщо воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
У межах спірних правовідносин суд дійшов до висновку, що розгляд справи за відстності позивача, не є фундаментальним порушенням, яке є безумовною підставою для скасування спірної постанови.
У постанові Верховного Суду у справі № 825/2328/16 від 22.05.2020 викладений висновок про те, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultraviresaction - invalidact).
Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18.
Також при вирішенні даного спору суд зауважує, що Європейський суд з прав людини в п. 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.
Санкція частини 1 ст.121-3 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення у суді, скориставшись при зверненні з позовом до суду правовою допомогою адвоката, його участь при розгляді справи була забезпечена його представником адвокатом Петруніною Вікторією Віталіївною, а відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.
Крім того, положення ст.268 КУпАП не містять імперативної заборони щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачені ст.121-3 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відтак суд відхиляє доводи сторони позивача про порушення його прав під час винесення оспорюваної постанови.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.
Відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.
У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову – відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська