Справа № 420/32580/23 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області ( вул. Космонавтів, 36, м. Одеса,65078), треті особи Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168), Одеська міська рада (площа Думська, буд. 1, м. Одеса, 65004), Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеса (вул. Незалежності, 18, м. Одеса, 65058), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 
В С Т А Н О В И В:

23.11.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом (т.1 а.с.1-11) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі ГУ Держгеокадастру), в якому просить:
- визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру від 01.08.2023 року, щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 в Державному земельному кадастрі (далі - ДЗК), що полягають у вжитті заходів щодо земельної ділянки з кадастровим номером перенесення 5110136900:46:002:0117 до архівного шару програмного забезпечення ДЗК;
- зобов`язати ГУ Держгеокадастру вчинити дії щодо відновлення державної реєстрації земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 в ДЗК, шляхом: - поновлення у Поземельній книзі запису щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 внесенням до ДЗК відомостей про його поновлення; - вилучення з архівного шару даних ДЗК, відомостей (запису) про земельну ділянку з кадастровим 5110136900:46:002:0117 з одночасним поновленням в ДЗК відомостей (запису) про земельну ділянку з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 року (суддя Харченко Ю.В.) позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову (т.1 а.ч.105).
Ухвалою суду від 06.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/32580/23, витребувані докази по справі у відповідача, а саме належним чином засвідчені копії рішення Державного від 01.08.2023; будь-які інші рішення та/або розпорядження, прийняті ГУ Держгеокадастру в межах спірних правовідносин, а також документи/матеріали, котрі слугували підставою для їх прийняття. Зупинено провадження по справі №420/32580/23.
Ухвалою суду від 25.12.2023 року поновлено провадження у справі №420/32580/23.
Ухвалою суду від 23.01.2024 року задоволено клопотання ГУ Держгеокадастру, 25.12.2023 року залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України (т.1 а.с.179-182). 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 року (т.1 а.с. 229-237) задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії ГУ Держгеокадастру від 01.08.2023 року щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 в Державному земельному кадастрі, шляхом вжиття заходів щодо перенесення земельної ділянки з кадастровим номером перенесення 5110136900:46:002:0117 до архівного шару програмного забезпечення Державного земельного кадастру.
Зобов`язано ГУ Держгеокадастру вчинити дії щодо відновлення державної реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 в Державному земельному кадастрі, шляхом: поновлення у Поземельній книзі запису щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його поновлення, а також вилучення з архівного шару даних Державного земельного кадастру відомостей (запису) про земельну ділянку з кадастровим 5110136900:46:002:0117.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 року (головуючий суддя Бітов А.І., судді Лук`янчук О.В., Ступакова І.Г.) апеляційну скаргу Міністерства оборони України по справі №420/32580/23 залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 року - без змін (т.2 а.с.110-116).
Постановою Верховного Суду від 26.02.2025 року у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М., Шарапи В.М. (т. ІІІ а.с.44-60) по справі №420/32580/23 касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.
Адміністративна справа №420/32580/23 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 18.03.2025 року та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду передана на розгляд судді Білостоцькому О.В.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 року справу № 420/32580/23 прийнято до розгляду (т.ІІІ а.с.69-70).
Ухвалою суду від 28.04.2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Одеську міську раду (далі ОМР). 
Ухвалою суду від 03.06.2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеса (далі КЕВ м. Одеси).
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року закрито провадження в адміністративній справі №420/32580/23 за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - МОУ, ОМР та КЕВ м. Одеса про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії (т. ІV а.с.92-96).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2026 року (головуючий суддя Крусян А.В., судді Дегтярьова С.В., Яковлєв О.В.) задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року про закриття провадження у справі №420/32580/23 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. ІV а.с.169-171).
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 року головуючим по справі №420/32580/23 визначена суддя Катаєва Е.В. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 року справу №420/32580/23 прийнято до розгляду, вирішено розгляд адміністративної справи №420/32580/23 здійснити спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Позивач у позові зазначив, що він відповідно до рішення ОМР від 08.02.2017 р. №1625-VII отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125. 
За договором від 04.04.2017 року з ТОВ "Земельно-Кадастрове бюро" №069 йому виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0800 га, для індивідуального дачного будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125. 
17.05.2017 року Управління архітектури та містобудування погодило надання у власність земельної ділянки, площею 0,0800 га, за адресою: м. Одеса, Київський район, вул. Дача Ковалевського, 125 (розробник матеріалів по вирахуванню площі ТОВ "Земельно-Кадастрове Бюро"), згідно з Земельним кодексом України, класифікації видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) та коду цільового використання «для індивідуального дачного будівництва».
Позивач вказує, що він 13.10.2017 року звертався до КЕВ м. Одеси щодо погодження проекту землеустрою та отримана позитивна відповідь.
18.10.2017 року на підставі заяви від 11.10.2017 року №3B-5106204092017 та Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, Відділом у м. Одеса ГУ Держгеокадастру в Одеській області сформовано та зареєстровано відомості про земельну ділянку відповідно: площею 0,0800 га, за адресою: м. Одеса, Київський район, вул. Дача Ковалевського, 125 у Державному земельному кадастрі, з присвоєнням кадастрового номера 5110136900:46:002:0117, відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-5105329782017.
15.02.2018 року вказана документація подана на затвердження до Департаменту комунальної власності ОМР, яка довгий час не розглядалась, у зв`язку з чим він 25.06.2021 р. повторно подав до Департаменту земельних ресурсів ОМР проект разом із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність для індивідуального дачного будівництва.
16.08.2021р. ним отримано відмову Департаменту земельних ресурсів ОМР, мотивовану тим, що проект необхідно допрацювати. За результатами доопрацювання, виконаного ТОВ "Земельно-Кадастрове бюро", 01.09.2021 р. він в черговий раз подав заяву до Департаменту земельних ресурсів ОМР про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва,
Відповідь не була надана, а надалі, у зв`язку з введенням на території України воєнного стану з`ясувати стан розгляду вказаних звернень щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність було неможливо. Заява не була розглянута.
06.07.2023 р. ним знов подано знову звернення до Департаменту земельних ресурсів ОМР про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, загальною площею 0,0800 га за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 після остаточного усунення недоліків щодо проекту ТОВ "Земельно-Кадастрове бюро".
Проте в усній формі його повідомлено, що державна реєстрація земельної ділянки (кадастровий номер 5110136900:46:002:0117) скасована.
Позивач вказує, що звернувся за правничою допомогою та на адвокатський запит отримано відомості щодо скасування 01.08.2023 року державної реєстрації земельної ділянки (кадастровий номер 5110136900:46:002:0117) зареєстрованого за земельною ділянкою загальною площею 0,0800 га за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 з підстави того, що на земельну ділянку видано державний акт на право користування землею серії Б № 056875 на користь МОУ, а також у зв`язку з нездійсненням реєстрації речового права на земельну ділянку протягом року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки начебто з його вини. 
Скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідачем відбулось шляхом вжиття заходів щодо перенесення земельної ділянки за кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 до архівного шару програмного забезпечення Державного земельного кадастру.
Дії відповідача позивач вважає протиправними та в обґрунтування позовних вимог вказує, що в його діях відсутня вина щодо порушення строків, наданих для реєстрації речового права на земельну ділянку, адже пропущення строків відбулось внаслідок обставин, які не залежали від нього, а саме: відсутність надання згоди відповідними органами виконавчої влади місцевого самоврядування для затвердження проекту землеустрою, необхідність виправити недоліки у проекті землеустрою, виявлені Департаментом земельних ресурсів ОМР 
Крім того, скасування державної реєстрації земельної ділянки, що полягають у вжитті заходів щодо перенесення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 до архівного шару програмного забезпечення ДЗК, з підстав наявності в третіх осіб права користування на вказану земельну ділянку та/або перебування вказаної земельної ділянки у державній формі власності, не передбачені нормами діючого законодавства України, та має наслідком порушення його прав та інтересів з огляду на те, що він діяв добросовісно та у встановленому законом порядку.
Позивач просив застосувати практику ЄС, якій неодноразово наголошував на принципі «належного урядування» та на те, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58). Державні органи, впроваджують дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, «Гаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, пункт 40, «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, пункт 67).
Позивач просив задовольнити позовні вимоги.
В матеріалах справи містяться відзиви на позов ГУ Держгеокадастру від 09.01.2024 року (т.1 а.с.142-147) , від 21.04.2025 року (т.ІІІ а.с.111-123), від 25.03.2026 року (т. ІV а.с. 208-214), в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відзиві від 09.01.2024 року представник відповідача зазначив, що ГУ Держгеокадастру діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 №603, в редакції наказу Держгеокадастру від 08.03.2023 №85 (далі Положення про ГУ Держгеокадастру).
Відповідно до пп.12 п.4 Положення ГУ Держгеокадастру здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системними в установленому порядку.
Порядок здійснення державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі визначено Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 (далі – Порядок№1075).
Представник не заперечував, що 18.10.2017 у Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117, загальною площею 0,0800 га, цільове призначення – для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125. Державна реєстрація здійснена на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який розроблено ТОВ «Земельне кадастрове бюро» відповідно до рішення Одеської міської ради від 08.02.2017 №1625-VII. 
Проте за інформацією відділу №5 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру та згідно з даними Державного земельного кадастру 01.08.2023 державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 скасована, а відомості про неї перенесено в архівний шар Державного земельного кадастру. 
Відповідно до ч.13 ст.79-1 Земельного кодексу України, ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», пп.2 п.114 Порядку №1051 земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.
Речове право на спірну земельну ділянку не було зареєстровано протягом більше п`яти років, а отже у ГУ Держгеокадастру були наявні всі законодавчі підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117. 
Також представник зазначив у відзиві на позов, що Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру надійшов лист Головного управління земель оборони та фондів Міністерства оборони України від 30.05.2023 №407/1302 стосовно скасування реєстрації земельних ділянок, в тому числі спірної земельної ділянки. До вказаного листа додано державний акт на право користування землею площею 286 га, серії Б №056875, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №7-б-90 в 1990 році, виданий Квартирно-експлуатаційній частині Херсонського району для державних потреб.
Відповідно до ч.2 ст.77 ЗК України землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Частиною 4 ст.84 ЗК України визначено, що землі оборони належать до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність. Проте, 18.10.2017 в межах земельної ділянки земель оборони, яка надана у користування згідно державного акта серії Б №056875, сформована земельна ділянка з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117. Зазначене вище є ще однією беззаперечною підставою для скасування Головним управлінням державної реєстрації спірної земельної ділянки.
Стосовно другої позовної вимоги щодо відновлення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117, поновлення у Поземельній книзі запису щодо неї та вилучення з архівного шару даних ДЗК відомостей про неї та поновлення таких відомостей у ДЗК, представник відповідача звернув увагу на те, що відповідно до п. 114 Порядку №1051 відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в ДЗК постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями. 
Ні чинним законодавством, ні програмним забезпеченням ведення ДЗК не передбачено можливості поновлення державної реєстрації, поновлення відомостей про земельну ділянку у ДЗК, поновлення записів у поземельній книзі щодо земельних ділянок, реєстрація яких була скасована та які перенесені до архівного шару Державного земельного кадастру. Отже, позовна вимога щодо відновлення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117, поновлення у Поземельній книзі запису щодо неї та вилучення з архівного шару даних Державного земельного кадастру відомостей про неї та поновлення таких відомостей у Державному земельному кадастрі не відповідає законодавству та не підлягає задоволенню.
У відзиві від 21.04.2025 року представник відповідача додатково в обґрунтування своїх доводів посилався на висновки Верховного Суду у постанові від 06.10.2022 у справі № 260/2081/21, якій зазначив, що державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі скасовується у разі, коли протягом одного року з дня здійснення такої реєстрації заявником не зареєстровано речове право на відповідну земельну ділянку з його вини. Вина заявника як кваліфікаційна ознака для вчинення такої реєстраційної дії може бути як у формі дії, так і бездіяльності, тобто може передбачати активну чи пасивну поведінку особи. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 826/4542/18, від 01.06.2022 у справі № 640/25083/19. Схожих висновків дійшов Верховний Суд також у постанові від 24.04.2019 у справі № 826/4542/18.
На думку представника відповідача обставини по цій справі №420/32580/23 свідчать про бездіяльність та незацікавленість позивача ОСОБА_1 в оформленні вказаної ділянки, а отже не може засвідчувати відсутність вини у його діях.
Представник стверджує, що у ГУ Держгеокадастру були наявні всі законодавчі підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117.
Також представник відповідача у відзиві звернув увагу на те, що Верховний Суд ухвалюючи постанову від 26.02.2025 у цій справі № 420/32580/23 за позовом ОСОБА_1 наголосив, що суди не надали належної оцінки другій підставі відмови, яка безпосередньо випливає зі змісту листа МОУ від 30.05.2023 року №407/1302, яким повідомлено відповідача про наявність державного акту на право користування землею серії Б №056875, виданого у 1990 році та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №7-6-90, що охоплює земельну ділянку площею 2860 га. Враховуючи зазначене, під час судового розгляду оцінка правомірності дій Держгеокадастру мала включати не лише аналіз дотримання процедурних вимог щодо перенесення земельної ділянки до архівного шару кадастру, а й перевірку того, чи є державний акт серії Б № 056875 актуальним, і чи може останній вважатися підставою для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117. 
Представник відповідача зазначив, що відповідно до п.2 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно з п.10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» вищевказаного Закону визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом (що відбулося 01.01.2013), є дійсними. Проте, 18.10.2017 в межах земельної ділянки земель оборони, яка надана у користування згідно державного акта серії Б №056875, сформована земельна ділянка з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117. 
Одеська міська рада, незважаючи на зареєстроване військовою частиною право користування на вищевказану земельну ділянку, 08.02.2017 прийняла рішення №1652 - VII «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», а саме ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0800 га. за адресою: АДРЕСА_2 для індивідуального дачного будівництва. Представник вважає, що рішення №1625 - VII «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», незаконно створило передумови для вилучення з державної власності та переданню громадянам у приватну власність земель, які можуть перебувати лише у державній власності. Крім того, з порушенням вимог законодавства змінено її цільове призначення із земель оборони на землі для індивідуального дачного будівництва. Згідно зі ст.ст.77, 78, 84 ЗК України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про використання земель оборони», вищевказана земельна ділянка відноситься за формою власності – до державної власності, за цільовим призначенням – до земель оборони.
Представник посилається на справу №947/5/20 щодо визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку від 14.09.2010 серії ЯЛ № 221982 на земельну ділянку площею 0,0874 га (кадастровий номер 5110136900:46:002:0068), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 та вказує, що земельна ділянка з кадастровим номером 5110136900:46:002:0068 знаходиться поруч з земельною ділянкою з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117. Зазначений факт можливо підтвердити порівнянням кадастрових планів земельної ділянки військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 -237» з інформацією та графічними матеріалами стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами 5110136900:46:002:0068 та 5110136900:46:002:0117. При цьому представник посилається на кадастровий план земельної ділянки військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з інформацією та графічними матеріалами стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами 5110136900:46:002:0068 та 5110136900:46:002:0117 наданий у цій справі Міністерством оборони України.
Стосовно позовної вимоги щодо відновлення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117, поновлення у Поземельній книзі запису щодо неї та вилучення з архівного шару даних Державного земельного кадастру відомостей про неї та поновлення таких відомостей у ДЗК представник відповідача підтвердив свою позицію, що ні чинним законодавством, ні програмним забезпеченням ведення Державного земельного кадастру не передбачено можливості поновлення державної реєстрації, поновлення відомостей про земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, поновлення записів у поземельній книзі щодо земельних ділянок, реєстрація яких була скасована та які перенесені до архівного шару Державного земельного кадастру. 
Представник додатково посилався на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/5513/23, якій зазначив, що порядком ведення Державного земельного кадастру не передбачено можливості відновлення архівованих земельних ділянок. Аналогічна позиція викладена у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 у справі №915/85/22 с посиланням на ухвалу Верховного Суду від 09.10.2023 у справі №148/543/21. Апеляційний господарський суд зазначив, позивач має можливість скористатися для захисту свого права положеннями саме п.135 Порядку №1051, яким детально регламентовано порядок, дотримання якого забезпечило б відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно цього пункту Порядку №1051, відновлення відомостей у Державному земельному кадастрі про земельну ділянку позивача з кадастровим номером, Поземельна книга на яку закрита, можливо лише шляхом відкриття нової Поземельної книги до якої будуть перенесені дані, які стали архівними. 
Представник відповідача наполягає, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо відновлення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117, поновлення у Поземельній книзі запису щодо неї та вилучення з архівного шару даних Державного земельного кадастру відомостей про неї та поновлення таких відомостей у Державному земельному кадастрі не відповідає законодавству та не підлягає задоволенню.
У відзиві від 25.03.2026 року представник відповідача виклав аналогічні доводи щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог та ще раз звернув увагу на обрання позивачем на його погляд неефективного способу захисту своїх прав. 
В матеріалах справи наявні пояснення третьої особи МОУ від 05.02.2024 року (т.1 а.с. 196-204), від 18.04.2025 року (т.ІІІ а.с. 91-98), в яких представник МОУ вважав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до Державного акту на право користування землею за номером Б №056875, виданого квартирно-експлуатаційній частині Херсонського району Української Радянської Соціалістичної Республіці (правонаступник – квартирно-експлуатаційний відділ міста Херсона) виконавчим комітетом Овідіопольської районної Ради народних депутатів було надано для державних потреб у безстрокове і безоплатне користування земельну ділянку загальною площею 286 гектарів, на якій розташоване військове містечко «Чорноморка – 237». Вказаний Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за №7-б-90 від 1990 року. 
На підставі наказу МОУ від 12.07.2005 року №58 та розпорядження Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ від 02.09.2005 року №303/1/4/4170 щодо перерозподілу фондів за територіальним принципом з урахуванням рівномірного закріплення фондів між відповідними квартирно – експлуатаційними відділами міст та квартирно-експлуатаційними частинами районів, актом прийому передачі казарменно – житлового фонду, комунальних споруд та обладнання, квартирного майна палива і території військових містечок №№ НОМЕР_1 АДРЕСА_4 , НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 Чорноморського гарнізону від 12.06.2006 року, спірна земельна ділянка передана від Херсонської квартирно – експлуатаційної частини району до квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси. У подальшому, відповідно до акту прийому-передачі будівель, споруд та території військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 – 237» від 01 жовтня 2008 року територія військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 – 237» була передана у відповідальну експлуатацію військовій частині НОМЕР_3 . 
З урахуванням вказаних обставин представник вважає, що згідно зі ст.ст. 77, 78, 84 ЗК України, ст.14 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про використання земель оборони» вищевказані землі відносилися за формою власності до земель державної власності, за цільовим призначенням – до земель оборони та перебували на відповідному обліку в органах квартирно-експлуатаційної служби ЗСУ. 
Проте, Одеською міською радою, незважаючи на зареєстроване військовою частиною право користування на вищевказану земельну ділянку, 08.02.2017 року прийнято рішення № 1652 - VII «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», для індивідуального дачного будівництва, у тому числі позивачу ОСОБА_1 .
Представник МОУ стверджує, що рішення №1625-VII «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», частину земельної ділянки (площею 0,0800 га) військової частини НОМЕР_3 незаконно створили передмови для вилучення з державної власності та переданню громадянам у приватну власність. У порушенням вимог законодавства змінено її цільове призначення із земель оборони на землі для індивідуального дачного будівництва. 
Крім того, приймаючи рішення №1625 - VII Одеська міська рада не врахувала правові норми ст.ст.346, 347 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), ст.142 ЗК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 року №1919 «Про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил України» відповідно до яких існує певний передбачений законодавством порядок припинення права постійного користування землями оборони, зокрема у зв`язку із добровільною відмовою від них землекористувача.
В обґрунтування своєї позиції представник МОУ наводить обставини та рішення по справі 947/5/20 за яким особу зобов`язано повернути за актом прийому передачі державі в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Херсона земельну ділянку площею 0,0874 га (кадастровий номер 5110136900:46:002:0068), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Представник вказує, що земельна ділянка площею 0,0874 га (кадастровий номер 5110136900:46:002:0068), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яку зобов`язано повернути Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.11. 2020 року по справі 947/5/20, знаходиться поруч з земельною ділянкою площею 0,0800 га на яку надано дозвіл на розробку проекту землеустрою (кадастровий номер 5110136900:46:002:0117), яка розташована за адресою: м. Одеса, Дача Ковалевського 125, що можливо підтвердити порівнянням кадастрових планів земельної ділянки військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з інформацією та графічними матеріалами стосовно вказаних земельних ділянок. 
Згідно з наданими поясненнями представника третьої особи КЕВ м. Одеса (т. ІV а.с.4-6, 206) представником КЕВ м. Одеса фактично підтримана позиція представника МОУ.
При цьому на думку представника КЕВ м. Одеса власником земельної ділянки, яка є предметом розгляду даної справи, є Міністерство оборони України, яка обліковується в КЕВ міста Одеса, який є постійним користувачем (балансоутримувачем) цієї земельної ділянки.
Спірна земельна ділянка позивача площею 0,08 га, кадастровий номер 5110136900:46:002:0117, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва сформована за рахунок земель оборони. Міноборони звернулось із заявою до Держгеокадастру про перенесення відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 як помилково зареєстрованої у ДЗК, у зв`язку з тим, що вона сформована за рахунок земель оборони (а саме за рахунок земель військового містечка №237), з порушенням вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про Державний земельний кадастр». Заява МОУ задоволена, а прийняте рішення відповідача оскаржується до суду. 
В матеріалах справи містяться відповіді на відзиви надані до суду представником позивача 17.01.2024 року (т. І а.с.153-158), 28.04.2025 року (т.ІІІ а.с.147-158), в яких він наполягав на задоволенні позовних вимог позивача та зазначив, що як на підставу для скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки відповідач посилається на норми ч.13 ст.79-1 Земельного кодексу України та ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», згідно яких державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема, якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. 
Представник зауважує, що словосполучення «з вини заявника» відповідачем повністю проігноровано, адже у своєму відзиві відповідач просто на нього не зважає, не дивлячись на те, що позивач у своєму позові наголосив саме на цю частину правової норми та привів доводи відсутності своєї вини в не реєстрації у строк речового права на земельну ділянку. Представник ще раз навів обставини щодо неодноразового звернення до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, який не розглядав поданий проект землеустрою.
Позивачем вчиненні всі необхідні дії щодо затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку (без чого неможливо оформлення право власності) за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125. Вказане не затвердження проекту землеустрою на земельну ділянку та і як наслідок подальша не реєстрація речового права на земельну ділянку аж ніяк не відбулись з його вини, а є наслідком затягування розгляду проекту землеустрою, бездіяльності відповідних компетентних органів, а отже не може слугувати підставою для вчинення Головним Управлінням Держгеокадастру дії зі скасування державної реєстрації земельної ділянки, що полягають у вжитті заходів щодо перенесення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 до архівного шару програмного забезпечення Державного земельного кадастру. 
Твердження відповідача у відзиві на позов, що відношення спірної земельної ділянки до земель оборони є беззаперечною підставою для скасування Управлінням державної реєстрації спірної земельної ділянки є безпідставним, оскільки ч.10 ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначає вичерпні підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки. 
Законодавство не містить такої підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки як "наявності в третіх осіб права користування на вказану земельну ділянку" чи "перебування вказаної земельної ділянки у державній формі власності" чи якоїсь подібної.
Представник також зауважує, що питання визначення особи, якій належить право власності на вказану земельну ділянку тощо не належить до компетенції відповідача. На ГУ Держгеокадастру покладаються повноваження відповідно до визначеної законом процедури зареєструвати кадастровий номер відповідної земельної ділянки за заявою особи, якій своєю чергою відповідним Рішенням Одеської міської ради було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на вказану земельну ділянку. Отже, будь-які трактування з боку відповідача щодо беззаперечних підстав для скасування державної реєстрації кадастрового номера земельної ділянки в Державному кадастрі до скасування відповідного рішення Одеської міської ради є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України.
Представник позивача вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неможливості відновлення в ДЗК інформації про спірну земельну ділянку з посиланням на відсутність відповідного нормативного механізму. Представник зауважує, що будь-яка прогалина у нормативному механізмі не може бути перешкодою у можливості реалізації особою відновлення її порушеного права, адже це суперечило б суті та завданню правосуддя. Крім того, сама по собі вимога щодо визнання протиправними дій ГУ Держгеокадастру щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 в ДЗКі, не є ефективним способом захисту та не відновить порушенні права та інтереси позивача. 
Ефективним способом захисту прав та інтересів позивача є саме відновлення становища, що існувало до вчинення відповідачем протиправних дій зі скасування державної реєстрації земельної ділянки в ДЗК. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права. 
У відповіді на відзив від 28.04.2025 року та додаткових поясненнях від 18.01.2024 року (т.1 а.с.171-173), наданих з урахуванням пояснень третьої особи МОУ, представник позивача ще раз звернув увагу на відсутність такої складової для скасування державної земельної ділянки як відсутність зареєстрованого речового права на вказану земельну ділянку протягом року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки з вини заявника, як вина заявника.
Відповідальність за затягування процесу затвердження проекту землеустрою покладається виключно на відповідальні органи, та унеможливлює перекладання такої відповідальності на позивача. В матеріалах справи відсутні будь-які достатні, допустимі докази, які б вказували та/ або підтверджували вину позивача в частині не вчинення державної реєстрації речового права на земельну ділянку протягом одного року, натомість, фактичні обставини справи вказують на те, що бездіяльність у даній справі проявили саме органи місцевого самоврядування, а у діях позивача вина повністю відсутня. Відтак, в правовому полі не існувало законної та достатньої підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Представник позивача звертає увагу на те, що відповідач не застосовував вказану підставу для скасування державної реєстрації земельної ділянки на протязі п`яті років (ймовірна дата спливу однорічного строку на реєстрацію речового права 18.10.2018 року). Вказане на думку представника позивача свідчить про те, що реальною підставою скасування державної реєстрації земельної ділянки стала не відсутність зареєстрованого речового права на вказану земельну ділянку, а лист МОУ з викладеними вимогами щодо скасування, який містив дані про те, що спірна земельна ділянка нібито перебуває у державній власності та на підставі акту на право користування землею передана Квартирно-експлуатаційній частині Херсонського району. 
На думку представника позивача зазначене дає підстави дійти висновку про те, що до отримання листа МОУ у відповідача не виникало питання дотримання чи недотримання позивачем строку на реєстрацію речового права, а відтак, підтверджує те, що відповідачу було достеменно відомо, що таке речове право було не зареєстроване на той момент не з вини позивача, а у зв`язку із затягуванням органом місцевого самоврядування процесу затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу. 
Представник позивача зауважує та просить ще раз звернути увагу на порушення прав позивача та неправомірність дій відповідача, оскільки положення ч.13 ст.79-1 ЗК України та ч.10 ст.24 Закон №3613-VI закріплюють вичерпний перелік підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки, серед яких відсутня така підстава як “лист Міністерства оборони України з вимогою щодо такого скасування”.
Також зазначає про безпідставність твердження, що незважаючи на зареєстроване військовою частиною право користування на вищевказану земельну ділянку, ОМР 08.02.2017 року прийняла рішення №1625-VII, внаслідок чого, вказане Рішення №1625-VII незаконно створило передумови для вилучення з державної власності та передання громадянам у приватну власність земель, які можуть перебувати лише у державній власності, оскільки рішення. ОМР від 08.02.2017 р. №1625-VII є дійсним/чинним та таким, що знаходиться в правовому полі та підлягає виконанню. І допоки інше не встановлено у передбаченому законом порядку, зокрема – судовому, твердження відповідача щодо незаконності цього Рішення є виключно припущенням останнього, що ґрунтується лише на його домислах і не підтверджується жодними доказами..
Формування земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 відбувалося в правовому полі у повній відповідності до вимог та приписів, закріплених чинним законодавством України (що в свою чергу, не заперечується та не спростовується ані матеріалами цієї судової справи, ані поясненнями та/або запереченнями відповідача чи третьої особи у справі). При цьому згідно з розробленим проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 цільове призначення вказаної земельної ділянки – для індивідуального дачного будівництва, що відповідає категорії земель – землі рекреаційного призначення. 
Такі дані повністю відповідають і Генеральному плану м. Одеси, затвердженому рішенням Одеської міської ради № 6489-VI від 25.03.2015 р., згідно з яким земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 розташована на землях закладів охорони здоров`я та соціального забезпечення. 
Відповідно до Плану зонування території м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1316-VII від 19.10.2016 р., земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 розташована в житловій зоні Р-4 (рекреаційна зона обмеженого користування), в проектній водоохоронній зоні Чорного моря та лиманів. Зона призначена для розміщення дач. 
Представник позивача вказує, що дійсність відомостей, що містяться в Генеральному плані м. Одеси та Плані зонування території м. Одеси, не ставилася під сумнів жодним із учасників цієї справи на жодному із етапів її розгляду. Крім того, 17.05.2017 року Управління архітектури та містобудування, розглянувши проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки, згідно з рішенням ОМР №1625-VII від 08.02.2017р., своїм висновком погодило надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,0800 га, за адресою: м. Одеса, Київський район, вул. Дача Ковалевського, 125 (розробник матеріалів по вирахуванню площі ТОВ “Земельно-Кадастрове Бюро”), згідно з Земельним кодексом України, класифікації видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) та коду цільового використання «для індивідуального дачного будівництва».
При розроблені та погоджені вказаного проекту землеустрою жоден орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування не надав будь-яких відмов, заперечень чи будь-яким іншим способом не ставив під сумнів відповідність/невідповідність цільового призначення земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125. Це дає підстави стверджувати, що доводи щодо іншого цільового призначення земельної ділянки не знаходять свого підтвердження, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не містять інформації щодо предмета доказування.
Щодо поновлення порушеного права позивача, представник позивача зазначив, що оскільки при формуванні протоколу №8490453 про виправлення помилки та перенесення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 до архівного шару програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідач діяв всупереч процедурі та вимогам щодо ведення ДЗК, визначених Порядком № 1051, порушене право позивача має бути ефективно поновлене саме шляхом поновлення у Поземельній книзі запису щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117, внесенням до Державного земельного кадастру відомостей про його поновлення; вилучення з архівного шару даних Державного земельного кадастру, відомостей (запису) про земельну ділянку з кадастровим 5110136900:46:002:0117. 
Представник вважає, що тільки у такий спосіб, відновлення порушеного права позивача буде повним, ефективним та доцільним з урахуванням фактичних обставин справи. 
Твердження відповідача, що у випадку закриття Поземельної книги поновлення запису є нібито неможливим є необґрунтованим, оскільки положення Закону України «Про державний земельний кадастр» не містять заборони на поновлення запису у Поземельній книзі. Нормами цього Закону передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок як об`єктів Державного земельного кадастру відображається в Поземельній книзі, яка відкривається одночасно з державною реєстрацією і закривається в разі її скасування. Форма Поземельної книги та порядок її ведення визначаються Порядком №1051 від 17.10.2012 р. З Додатка 8 до Порядку №1051, форма Поземельної книги передбачає внесення до неї всіх змін що відбуваються з земельною ділянкою – як то скасування кадастрового номера, так і його поновлення. Проте, відповідач відверто ігнорує та не надає будь-якої оцінки при аргументуванні своєї позиції не лише Додатку 8 та відомостям, які можуть бути внесені до Поземельної книги, а і положенням п.п.50, 51, 57, 60, 61 Порядку №1051. 
Представник позивача вважає, що вищезазначене дає виключні підстави стверджувати, що чинне законодавство України, зокрема Порядок № 1051, не лише закріплює можливість поновлення запису про державну реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення про таке поновлення, а й передбачає реальний механізм (алгоритм дій) поновлення запису шляхом формування нових аркушів Поземельної книги. Саме такий спосіб захисту прав Позивача є ефективним та передбачає реальне поновлення порушеного права останнього. Така правова позиція повністю узгоджується із висновком, викладеним у Постанові Шостого апеляційного адміністративний суд від 07.09.2020 р. у справі № 826/17145/18 (касаційна скарга повернута скаржнику). 
Також представник позивача зазначає про безпідставність посилань МОУ на справу №947/5/20, оскільки відповідно до вказаного рішення суду скасоване рішення ОМР від 13.07. 2010 року №6156-V, тоді як позивачу ОСОБА_2 дозвіл на розробку землеустрою наданий Рішенням від 08.02.2017 р. №1625-VII «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» 08.02.2017 р. Вказане рішення ОМР від 08.02.2017 р. №1625-VII не скасоване/відкликане/змінене повністю або частково, не оскаржується в судовому або в будь-якому іншому порядку, тобто є дійсним/ чинним та таким, що знаходиться в правовому полі та підлягає виконанню. Тому будь-яке твердження про незаконність цього рішення ОМР є необґрунтованим, безпідставним. Рішення у справі № 947/5/20, яка розглядалась у цивільному судочинстві не містять інформації щодо предмета доказування у цій справі №420/32580/23.
Доводи МОУ є виключно припущенням з відсутністю документального підтвердження. Третьою особою не надано жодного належного та допустимого доказу, крім тих, що створені або ж видані безпосередньо третьою особою, що б підтверджував межі та границі земельної ділянки відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серii Б №056875, а саме відсутня документація з землеустрою на земельну ділянку площею 29,6067 га у повному обсязі у матеріалах справи. 
В матеріалах справи наявні пояснення третьої особи ОМР (т.ІV а.с.17-21), в яких представник наводить положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо порядку прийняття рішень органом місцевого самоврядування, у тому числі у сфері земельних правовідносин, положення ЗКУ щодо реалізації громадянами права на приватизацію земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації та обставини подання та розгляду заяви ОСОБА_1 з додатками про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.
На підставі наданих матеріалів установлено, що запитувана земельна ділянка не сформована, вільна від забудови та не передана у власність жодній фізичній чи юридичній особі. За наведених обставин Департаментом комунальної власності Одеської міської ради було підготовлено проєкт рішення щодо надання дозволу на розгляд проєкту землеустрою. Рішенням Одеської міської ради від 08.02.2017 №1625-VII «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», зокрема, надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 . 
Представником не заперечувалось, що на підставі розробленого проєкту землеустрою земельної ділянки ОСОБА_1 провів державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, внаслідок чого земельна ділянка була сформована та останній присвоєно кадастровий номер.
Проте представник також зауважив, що Одеська міська рада не приймала жодних рішень щодо передачі у власність/користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , ані ОСОБА_1 , ані будь-яким іншим особам.
У наданих до суду 21.10.2025 року додаткових поясненнях (т. ІV а.с.60-62) представник позивача вважає, що посилання третіх осіб на Державний акт серії Б № 056875 від 1990 року не може бути підставою для висновку, що спірна ділянка площею 0,0800 га, кадастровий номер 5110136900:46:002:0117, належить до земель оборони, оскільки: - вказаний акт не містить кадастрових меж та координат, отже неможливо ідентифікувати, що саме спірна ділянка входить до його складу; - у 1990 році кадастрового обліку у сучасному розумінні не існувало, тому акти того часу охоплювали орієнтовні площі, без фіксації фактичних меж; - матеріали справи не містять жодних доказів, що спірна ділянка 0,08 га дійсно знаходиться в межах земельного масиву, який був наданий за вказаним актом; - з аналізу інформації розміщеній у відкритому доступі в мережі інтернет, потенційна земельна ділянка начебто Міністерства оборони України включає понад 100 земельних ділянок щодо яких сформовані кадастрові номера та які перебувають у приватній власності третіх осіб (представником наведений перелік з додатком скріншот відповідної карти з веб сайту).
Справа розглянута у письмовому провадженні.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України (паспорт НОМЕР_4 ).
Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з питання оформлення та передачі земельної ділянки фізичній особі у власність, процедура такого оформлена визначена законодавством України. 
Частиною 1 ст.116 ЗКУ визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Статтею 122 Земельного кодексу повноваженнями щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб надані сільським, селищним, міським радам.
Згідно з ч.6 ст.118 ЗКУ громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, садівництва у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
Згідно з ч.7 ст.118 ЗКУ (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 року №1423-ІХ) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно з ч.9 ст.118 ЗКУ (в редакції Закону України від 28.04.2021 року №1423-ІХ) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
03.02.2017 року ОСОБА_1 , реалізуючи своє право на отримання земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва звернувся до Одеської міської ради з заявою №34-Д-661 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. До заяви додані копії: - паспорту громадянина України та РНОКПП; - листа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 01.11.2016 №01-13/4860; - листа ТОВ «Одеське регіональне БТІ» від 14.11.2016 №3662.16 з додатком; - листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 10.11.2016 №Д-17208/0-6397/6-16; - топографічні зйомки земельної ділянки М 1:500. 
За результатами розгляду заяви було встановлено, що запитувана земельна ділянка не сформована, вільна від забудови та не передана у власність жодній фізичній чи юридичній особі. Департаментом комунальної власності Одеської міської ради було підготовлено проєкт рішення щодо надання дозволу на розгляд проєкту землеустрою.
Рішенням Одеської міської ради від 08.02.2017 №1625-VII «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», зокрема, надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125.
Позивач отримавши дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125, відповідно до рішення ОМР від 08.02.2017 р. №1625-VII уклав договір 04.04.2017 року з ТОВ "Земельно-Кадастрове бюро" №069.
На виконання договору позивачу виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0800 га, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.12-69). 
18.10.2017 року на підставі заяви від 11.10.2017 року №3B-5106204092017 та Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, Відділом у м. Одеса ГУ Держгеокадастру в Одеській області сформовано та зареєстровано відомості про земельну ділянку відповідно: площею 0,0800 га, за адресою: м. Одеса, Київський район, вул. Дача Ковалевського, 125 у Державному земельному кадастрі, з присвоєнням кадастрового номера 5110136900:46:002:0117, відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-5105329782017 (т.1 а.с.70).
Згідно з кадастровим планом земельної ділянки вона межує з трьох сторін із землями ОМР, та з одної сторони із земельною ділянкою ОСОБА_3 (кадастровий номер не визначався) (т.1 а.с.72-73)
15.02.2018 року вказана документація подана на затвердження до Департаменту комунальної власності ОМР, яка довгий час не розглядалась, у зв`язку з чим він 25.06.2021 р. позивач повторно подав до Департаменту земельних ресурсів ОМР проект разом із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність для індивідуального дачного будівництва (т.1 а.с.75,76).
16.08.2021 р. позивачем отримано відмову Департаменту земельних ресурсів ОМР, мотивовану тим, що проект необхідно допрацювати. За результатами доопрацювання, виконаного ТОВ "Земельно-Кадастрове бюро", 01.09.2021 р. він в черговий раз подав заяву до Департаменту земельних ресурсів ОМР про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва (т.1 а.с.77). Відповідь позивач не отримав.
06.07.2023 р. позивачем знов подано звернення до Департаменту земельних ресурсів ОМР про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, загальною площею 0,0800 га за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 після остаточного усунення недоліків щодо проекту ТОВ "Земельно-Кадастрове бюро". В усній формі його повідомлено, що державна реєстрація земельної ділянки (кадастровий номер 5110136900:46:002:0117) скасована.
На адвокатський запит ГУ Держгеокадастру повідомило про підстави скасування 01.08.2023 року державної реєстрації земельної ділянки (кадастровий номер 5110136900:46:002:0117) зареєстрованого за земельною ділянкою загальною площею 0,0800 га за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125: - на земельну ділянку видано державний акт на право користування землею серії Б № 056875 на користь МОУ; - у зв`язку з нездійсненням реєстрації речового права на земельну ділянку протягом року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки з вини заявника (т.1 а.с.85). 
На виконання ухвали суду надійшло прийняте відповідачем рішення у вигляді протоколу від 01.08.2023 року № 8490453 про виправлення помилки, що виникла під час державної реєстрації земельної ділянки з порушенням вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру або внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, які не були зареєстровані в державному реєстрі земель. та перенесення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117, в якому зазначено, що відповідно до Порядку ведення  Державного земельного кадастру Державним кадастровим реєстратором Відділ №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області здійснено виправлення помилки у відомостях Державного земельного кадастру: допущеної під час державної реєстрації земельної ділянки. Результати перевірки: на підставі вивчених помилок та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру відомості про поземельну книгу за номером 5110136900:46:002:0117 закрито (за необхідності) (т.1 а.с.121)
Також відповідачем надана інформація з ДЗК від 31.10.2023 року щодо земельної ділянки з кадастровим 5110136900:46:002:0117, згідно з якою земельна ділянка була зареєстрована відділом у місті Одеса ГУ Держгеокадастру в Одеській області (ділянка знаходиться в архіві) 18.10.2017 року для індивідуального дачного будівництва із категорії земель – землі рекреаційного призначення на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок виготовленої ТОВ «Земельне кадастрове бюро». 01.08.2023 року відповідно до п.10.ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» підставою скасування державної реєстрації земельної ділянки 5110136900:46:002:0117 є відсутність зареєстрованого реєстрації речового права на земельну ділянку протягом року з реєстрації в ДКЗ. Відповідно до доповідної записки начальну ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 07.08.2023 року наявна просьба перенести відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 в архівний шар ДЗК (т.1 а.с.148-149).
Позивач, вважаючи, що скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 щодо якою саме ним за рішенням ОМР виготовлена проектна документація для відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, відповідачем порушені його права звернувся до суду з цим адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства.
Адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом (п.5 ч.1 ст.4 КАС України).
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п.2 ч.1 ст.4 КАС України).
Спірні правовідносини виникли між позивачем ОСОБА_1 як фізичною особою та відповідачем ГУ Держгеокадастру в Одеській області як суб`єктом владних повноважень.
Положення про ГУ Держгеокадастру в Одеській області затверджено наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 року №603.
ГУ Держгеокадастру є територiальним органом .Державної служби України з питань геодезii, картографiї та кадастру та їй пiдпорядковане.
Відповідно до п.3,4 Положення завданням Головного управлiння є реалізація повноважень Держгеокадастру на територiї Одеської областi. Головне управлiння вiдповiдно до покладених на нього завдань, зокрема, здiйснює ведення Державного земельного кадастру, iнформацiйну взаємодiю Державного земельного кадастру з іншимі інформаційними системами в установленому порядку; органiзовує виконання робiт що проводяться з метою внесення вiдомостей до Державного земельного кадастру; здiйснює державну реєстрацiю земельних дiлянок, обмежень у їх використаннi та скасування такої реєстрацiї; веде поземельнi книги та видає витяги з Державного земельного кадастру про земельнi ділянки.
В справі у якості третіх осіб залучені до участі у справі Міністерство оборони України, Одеська міська рада, Квартирно-експлуатаційний відділ міста.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року (головуючий суддя Білостоцкий О.В.) закрито провадження в цій адміністративній справі №420/32580/23 з підстав того, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Закриваючи провадження у справі суд дійшов висновку про те, що існує спір про право на земельну ділянку площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117, між позивачем та Міністерством оборони України.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2026 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду 
Скасовуючи ухвалу суду від 11.11.2025 колегія суддів зазначила, що скасування державної реєстрації земельної ділянки з підстав того, що протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника залежить виключено від прийняття державним кадастровим реєстратором рішення в ході здійснення ним владно-розпорядчих функцій.
Тобто, у даній справі позивачем оскаржуються дії щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 в Державному земельному кадастрі, які пов`язані виключено із здійсненням Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області владно-розпорядчих функцій, а тому даний спір є публічно-правовим.
Також колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду вказала, що висновок суду першої інстанції про наявність майнового спору між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 є передчасним та звернуто увагу на те, що 13.10.2017 ОСОБА_1 звертався до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси із заявою про погодження проекту землеустрою щодо відведення у його власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та листом КЕВ м. Одеса від 11.12.2017 №4288 повідомлено ОСОБА_1 про погодження цього проекту землеустрою та не заперечення щодо приватизації вказаної земельної ділянки. Тобто, КЕВ м. Одеса, як користувачем земельної ділянки згідно державного акту на право користування землею за номером Б №056875, розглядалася та погоджувалася відповідна проектна документація, розроблена на підставі рішення ОМР від 08.02.2017 №1625-VII. Більше того, листом Відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 27.04.2017 №731/112-17 повідомлено, що згідно звіту про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності станом на 01.01.2016 (форма 6-зем) вищезазначена земельна ділянка ОСОБА_1 відводиться за рахунок земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси. 
Колегія суддів зазначила, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.
За висновком колегії П`ятого апеляційного адміністративного суду предметом розгляду даної справи є дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 в Державному земельному кадастрі, що полягають у вжитті заходів щодо перенесення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 до архівного шару програмного забезпечення Державного земельного кадастру.
При розгляді цієї справи суд враховує висновки П`ятого апеляційного адміністративного суду викладені у постанові від 19.02.2026 року.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. 
Отже предмет позову чітко визначений позивачем у його позовних вимогах.
Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.
Позивач стверджує про відсутність правових підстав для скасування відповідачем підстав державної реєстрації земельної ділянки, на яку ним у відповідності до вимог законодавства розроблений проект землеустрою та наводить докази в обґрунтування викладених обставин.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. 
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності прийнятого рішення.
Враховуючи викладене та предмет спору у цій справі суд перевіряє рішення відповідача на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України.
Спірні правовідносини врегульовано Земельним кодексом України, Законом України “Про Державний земельний кадастр” від 07.07.2011 № 3613-VI (далі - Закон № 3613-VI), Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051 (далі - Порядок № 1051).
Статтею 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. 
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. 
Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. 
Згідно з ч.13 ст.79-1 ЗК України Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:
поділу або об`єднання земельних ділянок;
скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації;
якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.
Закон України "Про Державний земельний кадастр" установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.
Статтею 1 Закону наведені значення термінів, в якому вони вживаються у Законі:
державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні системи, меліоративні мережі та інші складові частини меліоративної системи, складові частини меліоративних мереж;
державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Згідно з ч.4,5 ст.5 Закону Державний земельний кадастр є державною власністю. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. 
Порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону ( ч.3 ст.5 Закону).
Повноваження державного кадастрового реєстратора визначені ст.9 Закону України “Про Державний земельний кадастр” 
Відповідно до ч.4 ст.9 Закону державний кадастровий реєстратор:
здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей;
перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації;
формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг;
здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні;
присвоює кадастрові номери земельним ділянкам;
надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні;
здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі;
передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.
Частиною 6 ст.9 Закону встановлено, що Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. 
Повноваження державного кадастрового реєстратора також у відповідності до Закону визначені у п.6 Порядку №1051.
За приписами ст.16 Закону "Про Державний земельний кадастр" земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.
Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.
Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.
Питання державної реєстрації земельної ділянки регламентовані ст.24 Закону 
Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, - особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.
Згідно з ч.5 ст.24 Закону Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.
Частиною 6 встановлені підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: - подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; - невідповідність поданих документів вимогам законодавства;- знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.
Відмова в державній реєстрації земельної ділянки з підстав, не передбачених цією частиною, заборонена.
Судом встановлено, що за результатом розгляду заяви позивача з підготовленими документами за рішенням ОМР щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, сформована земельна ділянка та зареєстрована в ДЗК за кадастровим номером 5110136900:46:002:0117. Визначених ч.6 ст.24 Закону "Про Державний земельний кадастр" підстав для відмови в реєстрації земельної ділянки не встановлено державним кадастровим реєстратором, у тому числі знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. В матеріалах проекту землеустрою міститься довідка ГУ Держгеокадастру від 27.04.2017 №731/112-17 про те, що згідно звіту про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності станом на 01.01.2016 (форма 6-зем) вищезазначена земельна ділянка ОСОБА_1 відводиться за рахунок земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси. 
Таким чином, на підставі розробленого проекту землеустрою відповідачем здійснена державна реєстрація земельної ділянки та присвоєний кадастровий номер 5110136900:46:002:0117.
Законом України "Про Державний земельний кадастр" передбачена можливість скасування державної реєстрації земельної ділянки і виправлення помилок, допущених при веденні Державного земельного кадастру.
Отже Закон розмежовує два різних шляхи втручання в державну реєстрацію земельної ділянки для суб`єкта владних повноважень (відповідні дії та підстави для їх здійснення): 
- інститут скасування державної реєстрації земельної ділянки; 
- інститут виправлення помилок, допущених при веденні Державного земельного кадастру
Згідно з ч.10 ст.24 Закону, п.114 Порядку №1051 державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:
поділу чи об`єднання земельних ділянок;
якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника;
ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Вказаний перелік є вичерпним.
Питання виправлення помилок, допущених при веденні Державного земельного кадастру регламентовані ст.37 Закону України “Про Державний земельний кадастр”, розділом Порядку №1051 – «Виправлення помилок , допущених під час ведення ДЗК».
Статтею 37 Закону встановлено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронному вигляді з Державного аграрного реєстру через Єдиний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п`ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу.
Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.
Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.
Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.
Інформація про виправлення технічних помилок не пізніше наступного дня з дня їх виправлення надається в письмовій формі власникам та користувачам земельних ділянок, а також третім особам, чиїх інтересів стосувалося виправлення помилок.
Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.
Згідно з п.138 Порядку №1051, помилками у Державному земельному кадастрі є:
1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру;
2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру);
3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013р. до Державного фонду документації із землеустрою);
4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії;
5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель;
6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки;
7) помилка у застосуванні систем координат для земельних ділянок, які були зареєстровані до 1 січня 2013 р. та перенесені до Державного земельного кадастру.
За приписами п.145 Порядку №1051 у протоколі виправлення помилки зазначаються:
1) дата та номер протоколу;
2) реєстраційний номер повідомлення про виявлення технічних помилок (за наявності);
3) відомості про документ, в якому виявлено технічну помилку (витяг, довідку з Державного земельного кадастру, викопіювання з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру), а саме: назва, реєстраційний номер та дата видачі;
4) відомості про особу, яка звернулася з повідомленням про виявлення технічної помилки (за наявності), зазначені у пп.3 п.72 цього Порядку;
5) суть виявлених помилок;
6) відомості про Державного кадастрового реєстратора, який здійснив виправлення технічної помилки;
7) дані про об`єкт Державного земельного кадастру, у відомостях щодо якого виявлено технічну помилку.
На протокол виправлення помилки накладається кваліфікований електронний підпис Державного кадастрового реєстратора.
На виконання ухвали суду відповідачем наданий протокол від 01.08.2023 року № 8490453 про виправлення помилки, що виникла під час державної реєстрації земельної ділянки з порушенням вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру або внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, які не були зареєстровані в державному реєстрі земель (т.1 а.с.121)
Вказаний протокол не відповідає вимогам п.145 Порядку №1051, протокол не містить всіх необхідних відомостей, визначених вказаним пунктом, та як вид рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає вимогам вмотивованості та обґрунтованості.
Отже з вказаного протоколу не можливо встановити підстави його прийняття. Не дотримання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості складеного ним акта індивідуальної дії, призводить до його протиправності.
Лише з наданого до відзиву витягу з ДЗК від 31.10.2023 року інформації щодо земельної ділянки з кадастровим 5110136900:46:002:0117 вбачається, що 01.08.2023 року відповідно до п.10.ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» підставою скасування державної реєстрації земельної ділянки 5110136900:46:002:0117 є «відсутність зареєстрованого реєстрації речового права на земельну ділянку протягом року з реєстрації в ДКЗ» (т.1 а.с.148-149).
Суд вважає, що відповідач діяв не на підставі та не спосіб встановлений законодавством, оскільки при скасуванні державної реєстрації земельної ділянки позивача використав інститут виправлення помилок, допущених при веденні Державного земельного кадастру, а не інститут скасування державної реєстрації земельної ділянки з підстав визначних в Законі, враховуючи, що саме така підстава зазначена витягу з ДЗК від 31.10.2023 року інформації щодо земельної ділянки з кадастровим 5110136900:46:002:0117, а саме вказано, що 01.08.2023 року відповідно до п.10.ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» підставою скасування державної реєстрації земельної ділянки 5110136900:46:002:0117 є відсутність зареєстрованого реєстрації речового права на земельну ділянку протягом року з реєстрації в ДКЗ п.10 ст.24. Закону України «Про державний земельний кадастр» .
Крім того, у вказаній інформації не наведений повний зміст встановленої Законом підстави, яка надає право відповідачу на скасування реєстрації земельної ділянки, що додатково свідчить про невідповідність прийнятого 01.08.2023 року рішення вимогам закріпленим ч.2 ст.2 КАС України, оскільки п.10.ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» містить у переліку підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки - якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.
Таким чином, обов`язковою складової для застосовуючи цієї підстави є саме вина заявника щодо не реєстрації протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речового права на неї. Посилання на встановлення саме цієї складової зазначеної підстави відсутнє у інформації. 
Між тим, встановлення цієї обов`язкової складової можливо лише при дотримання відповідачем такої вимоги, визначеної ст.2 КАС України, як з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Суд дійшов висновку, що позивач довів відсутність вини в його діях. Реєстрація не здійснювалась з причин недотримання строків розгляду його заяв суб`єктами владних повноважень. При цьому надані позивачем докази на підтвердження вказаних обставин не спростовані жодним учасником справи. 
Інших підстав для прийняття оскаржуваного рішення в наданих документах не зазначено.
У відзиві на позов відповідач вказує на те, що до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру надійшов лист Головного управління земель оборони та фондів Міністерства оборони України від 30.05.2023 №407/1302 стосовно скасування реєстрації земельних ділянок, в тому числі спірної земельної ділянки. До вказаного листа додано державний акт на право користування землею площею 286 га, серії Б №056875, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №7-б-90 в 1990 році, виданий Квартирно-експлуатаційній частині Херсонського району для державних потреб.
У своїх поясненнях МОУ також посилається на вказаний державний акт серії Б № 056875. При цьому не надає належних доказів реєстрації вказаної земельної ділянки в ДЗК, виготовлення проектної документації, яка б свідчила про встановлені межи ділянки станом на введення в дію ДЗК. Не спростовані відомості надані ГУ Держгеокадастру при виготовленні проектної документації позивачем довідкою від 27.04.2017 №731/112-17 про те, що згідно звіту про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності станом на 01.01.2016 (форма 6-зем) вищезазначена земельна ділянка ОСОБА_1 відводиться за рахунок земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси. 
При цьому суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача, що позивачу надана ділянка із земель комунальної власності з посиланням на Генплан м. Одеси та План зонування території м. Одеси.
Генеральний план м. Одеси затверджений рішенням Одеської міської ради №6489-VI від 25.03.2015 р., згідно з яким земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 розташована на землях закладів охорони здоров`я та соціального забезпечення. 
Відповідно до Плану зонування території м. Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1316-VII від 19.10.2016 р., земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 розташована в житловій зоні Р-4 (рекреаційна зона обмеженого користування), в проектній водоохоронній зоні Чорного моря та лиманів. Зона призначена для розміщення дач. 
Вказані рішення ОМР опубліковані, є загальнодоступними та ніким не оскаржені, у тому числі МОУ.
При цьому КЕВ м. Одеси листом від 07.02.2023 року направлений на адресу Південного територіального юридичного відділу копії графічних матеріалів стосовно меж військового містечка 237 (Чорноморка). В експлікації земельних угідь із загальної площі 29,6067 га за кодом КВЦПЗ 15.01 державна власність складає 17,0018га, за кодом 01.05;02.01; 07.03 – приватна власність площею 12,6049.
Вказане підтверджується додатковими поясненнями представника позивача (т. ІV а.с.60-62), в яких вказано, що з аналізу інформації розміщеній у відкритому доступі в мережі інтернет, потенційна земельна ділянка начебто Міністерства оборони України включає понад 100 земельних ділянок щодо яких сформовані кадастрові номера та які перебувають у приватній власності третіх осіб (представником наведений перелік з додатком скріншот відповідної карти з веб сайту).
Також суд вважає обґрунтованими твердження представника позивача про безпідставність посилань МОУ на справу №947/5/20, оскільки відповідно до вказаного рішення суду скасоване рішення ОМР від 13.07.2010 року №6156-V, тоді як позивачу ОСОБА_2 дозвіл на розробку землеустрою наданий рішенням від 08.02.2017 р. №1625-VII 
У той же час суд вважає, що є релевантним рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 року по справі №420/4346/24, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2024 року, та відмовлено у відкритті касаційного провадження постановою Верховного Суду від 03.09.2024 року за скаргою ГУ Держгеокадастру в Одеській області та постановою Верховного Суду від 09.09.2024 року за скаргою Міністерства оборони України. 
Вказаним рішенням суду позов ОСОБА_3 задоволений. Визнані протиправними дії ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 01.08.2023 р., щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 в Державному земельному кадастрі, шляхом вжиття заходів щодо перенесення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0116 до архівного шару програмного забезпечення Державного земельного кадастру, та зобов`язано ГУ Держгеокадастру в Одеській області вчинити дії щодо відновлення державної реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 з кадастровим номером 5110136900:46:002:0116 в Державному земельному кадастрі, шляхом: поновлення у Поземельній книзі запису щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0116, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його поновлення, а також вилучення з архівного шару даних Державного земельного кадастру відомостей (запису) про земельну ділянку з кадастровим 5110136900:46:002:0116.
Судом досліджувались обставини щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0116, але за змістом рішення досліджені листи Головного управління земель оборони та фондів Міністерства оборони України від 30.05.2023 №407/1302 стосовно скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 5110136900:46:002:0117, 5110136900:46:002:0116. Тобто МОУ ставило питання про скасування державної реєстрації двох земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Отже встановлені обставини по справі №420/4346/24 суд вважає такими, що мають преюдиціальне значення.
Є обґрунтованими доводи позивача, що для прийняття оскаржуваного рішення лист МОУ щодо реєстрації земельних ділянок на землях оборони, не міг бути правовою підставою для прийняття рішення на підставі п.10 ст.24 Закону, оскільки вказана норма містить вичерпний перелік скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, а саме: - поділ чи об`єднання земельних ділянок; - якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відсутня така підстава як заява третьої особи (лист МОУ) про скасування Державним кадастровим реєстратором державної реєстрації земельної ділянки 
В межах досліджених судом доказів, заяв по суті та пояснень третіх осіб, суд вважає встановленим факт порушення прав та інтересів позивача прийнятим протокольним рішення відповідача про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117. 
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. А отже суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати протокольне рішення відповідача від 01.08.2023 року № 8490453, яке стало підставою для перенесення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 до архівного шару програмного забезпечення Державного земельного кадастру. 
Інші доводи учасників справи не потребують детального аналізу у цьому рішенні, оскільки вищенаведеного висновку суду не спростовують.
При цьому застосовує рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України": Суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Усі інші аргументи вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують
Суд також вважає, що підлягають задоволенню похідні вимоги позивача щодо поновлення його порушених прав, а саме зобов`язання відповідача вчинити дії щодо відновлення державної реєстрації земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 в ДЗК, шляхом: - поновлення у Поземельній книзі запису щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 внесенням до ДЗК відомостей про його поновлення; - вилучення з архівного шару даних ДЗК, відомостей (запису) про земельну ділянку з кадастровим 5110136900:46:002:0117 з одночасним поновленням в ДЗК відомостей (запису) про земельну ділянку з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117.
Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 3613-VI поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.
Суд не приймає доводи відповідача, що ані чинним законодавством, ані програмним забезпеченням ведення Державного земельного кадастру, не передбачено можливості поновлення державної реєстрації, поновлення відомостей про земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, поновлення записів у поземельній книзі щодо земельних ділянок, реєстрація яких була скасована та які перенесені до архівного шару Державного земельного кадастру.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже ефективним способом захисту прав та інтересів позивача є саме відновлення становища, що існувало до вчинення відповідачем протиправних дій зі скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, та перенесення до архівного шару програмного забезпечення Державного земельного кадастру.
Відсутність нормативного механізму щодо поновлення порушених прав, а тим більш відсутність такого механізму у програмному забезпеченні не може бути перешкодою у поновленні порушених прав особи. 
Такий же спосіб поновлення порушених прав визначений судом у рішенні по справі №420/4346/23.
Статтями 72-73 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст.90 суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 1073,60 грн 
Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд, –

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області ( вул. Космонавтів, 36, м. Одеса,65078, код ЄДРПОУ 39765871), треті особи Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 00034022), Одеська міська рада (площа Думська, буд. 1, м. Одеса, 65004,код ЄДРПОУ 26597691 ), Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеса (вул. Незалежності, 18, м. Одеса, 65058 код ЄДРПОУ 08038284), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора, оформлене протоколом від 01.08.2023 року № 8490453 про виправлення помилки, що виникла під час державної реєстрації земельної ділянки з порушенням вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру або внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, які не були зареєстровані в державному реєстрі земель. 
Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо скасування 01.08.2023 року державної реєстрації земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського,125, в Державному земельному кадастрі, шляхом вжиття заходів щодо перенесення земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 до архівного шару програмного забезпечення Державного земельного кадастру.
Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області вчинити дії щодо відновлення державної реєстрації земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського,125 з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117 в Державному земельному кадастрі, шляхом поновлення у Поземельній книзі запису щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:46:002:0117, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його поновлення, та вилучення з архівного шару даних Державного земельного кадастру відомостей (запису) про земельну ділянку з кадастровим 5110136900:46:002:0117.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн .
Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва