441/994/26 2/441/912/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
(заочне)

02.07.2026 Городоцьким районний суд Львівської області у складі: 
головуючої, судді - Ференц О.І.,
за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Городок за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

29.04.2026 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів, мотивуючи заяву тим, що 10.02.2023 року рішенням Городоцького районного суду Львівської області вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2022 року і до повноліття дитини. Відділом ДВС у м. Рівному Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито ВП № 78543748 з примусового виконання виконавчого листа № 441/1589/22, виданого 01.03.2023 року Городоцьким районним судом Львівської області. З квітня 2024 року ОСОБА_2 перестав сплачувати аліменти та не надає їй жодної матеріальної допомоги. Згідно розрахунку заборгованості по оплаті аліментів станом на 07.04.2026 року така становить 104500 грн.. Згідно проведеного нею розрахунку з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16, сума пені по заборгованості зі сплати аліментів за період з квітня 2024 року до 07.04.2026 року становить 469500 грн., однак, з урахуванням вимог ст.196 СК України, з відповідача підлягає стягненню сума пені в розмірі 100 % суми заборгованості. Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути зі ОСОБА_2 в її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 104500 грн.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивачки надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, проти постановлення заочного рішення у справі не заперечують. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, двічі належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, однак про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.
Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 
Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено, що на виконанні у Відділі ДВС у м. Рівному Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист № 441/1589/22 від 01.03.2023 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 03.11.2022 до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-7).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного старшим державним виконавцем Відділу ДВС у м. Рівному Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гупало А., станом на 31.03.2026 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дитини становить 104500 грн. (а.с.6-7).
Згідно розрахунку неустойки (пені) зі сплати аліментів за період з квітня 2024 по березень 2026 року така становить 469500 грн. (а.с.2). 
Вказаний факт не спростований відповідачем.
Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зазначена норма кореспондується із наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов”язків як передбачено у ч.4 ст.155 СК України.
Ст.180 СК України встановлено обов”язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.182 СК України). У будь якому випадку аліменти є періодичним платежем і повинні сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. 
Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов”язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов”язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %. Тобто заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
Позивачкою надано розрахунок заборгованості пені по аліментах за період з квітня 2024 до березня 2026 року, який становить 469500 грн.. Суд погоджується із даним розрахунком, оскільки такий проведено із дотримання вимог СК України та вищецитованої позиції Верховного Суду, відповідачем такий розрахунок не спростований, інший не наданий. 
Згідно вимог ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов”язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 
Оскільки ОСОБА_2 мав обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина за рішенням суду, однак допустив прострочення сплати таких, сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.03.2026 становить 104500 грн., а розмір пені не може перевищувати 100 % заборгованості, з відповідача слід стягнути в користь позивачки пеню за порушення аліментних зобов`язань в розмірі, що дорівнює сумі заборгованості станом на березень 2026 року, тобто 104500 грн. 
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», такий слід стягнути з відповідача в дохід держави. 
За змістом частин другої, третьої статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої-шостої цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У справі, яка розглядається, правнича допомога надавалась позивачу на підставі Договору про надання правової допомоги № 16/26 від 24.04.2026 (а.с.14). До матеріалів справи долучено Акт приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги № 16/26 від 24.04.2026 року із переліком наданих адвокатом послуг та їх вартістю (а.с.15), а також квитанцію № 54 від 24.04.2026 року про оплату ОСОБА_1 наданих адвокатом послуг на суму 5000 грн. (а.с.16). 
У своїх висновках Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Застосовуючи таку практику у межах цієї справи, суд вважає що критерій реальності адвокатських послуг та критерій розумності їхнього розміру у даній справі дотримані в повній мірі.
З урахуванням таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. 
Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 141, 258, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд – 

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2024 по 31.03.2026 року в розмірі 104500 (сто чотири тисячі п`ятсот) грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 5000 (п`яти тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп. судового збору. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Городоцького районного суду Львівської області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути повністю або частково оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Ференц О.І.