ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4846/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Васюк Микола Миколайович. звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області про утримання надміру виплачених сум пенсій ОСОБА_1 від 27.05.2025 №388.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Зазначає, що ГУ ПФУ у Львівській області 27.05.2025 протиправно прийняло рішення про утримання з його пенсії за період з 01.05.2020 по 31.05.2025 надміру виплачених сум в розмірі 69 604 грн 50 к., а саме 20% з основного розміру пенсії щомісячно. У зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у тому, відповідно до статті 16 Закону №2262-ХІІ до пенсії за вислугу років особам офіцерського складу нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, яка забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника. Визначальним критерієм для отримання зазначеної надбавки є наявність статусу непрацюючого пенсіонера. За даними звірки програмного забезпечення ПВП ДКГ/СОПВ/ЄРС Головним управлінням було встановлено, що з 01.02.2019 позивач працевлаштований, що позбавляє його права на отримання надбавки як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, відповідно до статті 16 Закону №2262-ХІІ з 01.02.2019 по 31.05.2025. Оскільки з 01.02.2019 року позивач втратив статус непрацюючого пенсіонера (копія довідки про індивідуальні відомості застрахованої особи додаються), Головним управлінням ПФУ у Львівській області 27.05.2025 за № 388 було прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій, яким передбачено, що у разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення, утримувати переплату в розмірі 20 % пенсії щомісячно, починаючи з 01.06.2025 до повного погашення. Просить відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою від 23.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін. 
Відповідачем 08.04.2026 (вх. №5111ел) подано відзив на позовну заяву.
Позивачем 19.05.2026 (вх. №42322) подано відповідь на відзив.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
У зв`язку із наявністю на утриманні ОСОБА_1 неповнолітньої дитини та дружини з 01.04.2018 відповідно до статті 16 вказаного Закону до пенсії встановлено надбавку як непрацюючому пенсіонеру.
ОСОБА_1 у період з 01.09.2018 по 30.09.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 як резервіст та отримав одноразові виплати: у вересні 2018 року 5109,80 грн та у січні 2019 року – 699,99 грн, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 21.05.2019 №186.
Між Міністерством оборони України в особі командувача ЗСУ та ОСОБА_1 31.01.2020 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах офіцерського складу строком на 3 роки.
Головним управлінням ПФУ у Львівській області за даними звірки програмного забезпечення ПВП ДКГ/СПОВ/ЄРС було встановлено, що ОСОБА_1 з 01.02.2019 працевлаштований.
Вказане зумовило прийняття ГУ ПФУ у Львівській області за результатами розгляду пенсійної справи і особового рахунку ХВ-55403 ОСОБА_1 рішення про утримання надміру виплачених сум від 27.05.2025 №388.
Як вказано у рішенні від 27.05.2025 №388, сума переплати в розмірі 69 604 грн 50 к. утворилася за період з 01.02.2019 по 31.05.2025 у зв`язку із працевлаштуванням, підлягає поверненню.
Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно.
У разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення утримувати переплату в розмірі 20 % пенсії щомісячно, починаючи з 04.06.2025 до повного погашення.
Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про надання інформації стосовно стягнення з його пенсії 20% від її розміру.
ГУ ПФУ у Львівській області листом від 31.07.2025 №15213-16372/Б-52/8-1300/25 повідомило, що Відділом з питань призначення та перерахунку пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян проведено перерахунок пенсії як працюючій особі, в результаті якого за період з 01.05.2020 по 31.05.2025 утворилися переплата пенсійних коштів в сумі 69604,50 грн. Стягнення переплати пенсії розпочато з 01 червня 2025 року в розмірі 20 % від пенсійної виплати на підставі рішення від 27.05.2025 № 388.
В червні 2025 року розмір нарахованої пенсії складає 17027,61 грн, з якої відраховано переплату в сумі 3405,52 грн. (17027,61*20%). Розмір пенсії до виплати складає 13622.09 грн (17027,61 - 3405,52).
Вважаючи поведінку ГУ ПФУ у Львівській області протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ).
Відповідно до статті 16 Закону №2262-ХІІ до пенсії за вислугу років, що призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується: 
а) надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім`ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку на непрацездатного члена сім`ї до пенсії за вислугу років за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім`ї надбавку. За наявності в сім`ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім`ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором.
Отже визначальним критерієм для отримання зазначеної надбавки є наявність статусу непрацюючого пенсіонера.
Позивачу з 01.04.2018 було встановлено відповідну надбавку згідно статті 16 Закону №2262-ХІІ.
Встановленню надбавки передували особисто підписані позивачем 17.12.2006, 13.11.2013 та 28.02.2018 заяви – зобов`язання, відповідно до змісту яких «…у разі працевлаштування, зобов`язуюсь повідомити у Пенсійний фонд…» та «…У випадку переплати надбавки, зобов`язуюсь отриману переплату терміново погасити…».
За даними звірки програмного забезпечення ПВП ДКГ/СПОВ/ЄРС Головним управлінням було встановлено, що з 01.02.2019 ОСОБА_2 - працевлаштований.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 27.05.2025 за №388 було прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій, у якому зокрема зазначено, що у разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.06.2025 до повного погашення.
Підставами прийняття рішення було невиконання позивачем умов, передбачених частиною 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Згідно з частиною 2 статті 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, 3 наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2464-VI), взяття на облік платників єдиного внеску здійснюється податковим органом з внесенням Пенсійним фондом відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.
Разом з тим, з 11.08.2013 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 №406-VII, яким внесено зміни та доповнення в Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI).
Відповідно до Закону №2464-VI від 08.07.2010 з 01.10.2013 адміністрування єдиного соціального внеску здійснюють органи Державної фіскальної служби. 
Згідно із Законом №2464-VI, контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного соціального внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного соціального внеску віднесено до функцій органів доходів і зборів (органів державної фіскальної служби). 
Тобто, Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а реєстр страхувальників веде Державна фіскальна служба. 
Частиною 1 статті 60 Закону №2262-ХII передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.
Відповідно до Розділу 1 п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військові служби, та деяких інших осіб, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 року №3-1 у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 №10-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.04.2023 року за №572/39628, заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби), виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, виплату одноразової грошової допомоги може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.
У разі подання заяви засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених у додатках до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними електронними реєстрами органів державної влади.
Порядок чітко вказує на спосіб, у який пенсіонер повинен повідомити пенсійний орган у разі його працевлаштування після призначення пенсії, а саме подання заяви. Жодних інших способів законодавець не передбачив.
Саме така правова позиція сформована Верховним Судом у постановах від 30.04.2020 у справі №676/1176/17 та від 27.03.2020 у справі №757/38162/14-a.
Частиною 2 статті 60 Закону №2262-ХІІ у разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Частина 3 цієї ж статті передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім?ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.
Аналогічне положення закріплене у статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХII, відповідно до якого пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.
Як встановлено судом, 3 01.02.2019 позивач почав отримувати дохід, що ним не заперечується та підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. 
При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
Згідно з частиною третьою статті 2 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Силі України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань. органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.
Після звільнення із служби таких осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.
Ця норма є спеціальною та покликана врегульовувати виплату пенсії, в тому числі, мобілізованим пенсіонерам на особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.
Воєнний стан в розумінні положень статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 Nє389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень:
Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Відповідно до частини 1 статті 1-1 Закону №2262-ХІІ, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов?язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім?ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 6 Закону №1058-IV передбачено, що непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.
Зміст цієї норми вказує на те, що законодавець розрізняє пенсійні виплати та доплати, надбавки, підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством.
Як передбачено п. «а» частини 1 статті 16 Закону №2262-ХІІ, до пенсії за вислугу років, що призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім?ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім?ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Відтак, надбавка, визначена п. «а» частини 1 статті 16 Закону №2262-ХІІ не є пенсією, а отже на неї не поширюються гарантії пенсійних виплат, у тому числі під час мобілізації, передбачені частиною 3 статті 2 цього ж Закону.
При цьому, право на отримання згаданої надбавки напряму пов`язано зі статусом пенсіонера як непрацюючого.
Позивач втратив свій статус як непрацюючий пенсіонер з 01.02.2019 та, як наслідок, втратив право на отримання надбавки передбаченої п. «а» частини 1 статті 16 Закону №2262-ХІІ, при цьому виплату пенсії позивачу не припинено.
Натомість позивач вважає, що оскільки він не працює, а проходить військову службу за призовом під час мобілізації, він має право на виплату вказаної надбавки до пенсії.
Відповідно до визначення терміну «працюючий пенсіонер» в розумінні Закону №1058-1V це - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1-7, 11-13 частини першої статті 11 цього Закону. 
Стаття 11 Закону №1058-IV визначає осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.
Так, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу» (пункт 11 частини 1 статті 11 Закону №1058-IV).
Отже, Закон №1058-IV відносить до працюючих пенсіонерів осіб пенсіонерів, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» у статті 1 визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Щодо військового обов`язку, то громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; ??військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; ??військовозобов?язані - особи, які перебувають у запасі для комплексування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Соціальний захист військовослужбовців, відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За змістом статті 9 цього ж Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до Закону №2464-VI застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (частина 1 цього Закону).
Платниками єдиного внеску є, у тому числі, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про військовий обов`язок і військову службу» (стаття 4 цього Закону).
3 огляду на зазначене правове регулювання, позивач з 01.02.2019 с особою, яка підпадає під визначення працюючого пенсіонера.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.12.2024 у справі №340/1173/23 та ураховано судом при розгляді цієї справи.
Таким чином, позивач втратив свій статус як непрацюючий пенсіонер з 01.02.2019 та як наслідок втратив право на отримання надбавки передбаченої пунктом «а» частини першої статті 16 Закону №2262.
Більше того, позивачем неодноразово підписувалися заяви - зобов`язання про те, що він ніде не працює та зобов`язується терміново повідомити відповідача про працевлаштування на роботу. Про відповідальність за порушення згаданого зобов`язання попереджений.
Зміст згаданої заяви - зобов`язання вказує на те, що позивач був обізнаний із обов`язком щодо повідомлення відповідача про обставини, які спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати та наслідками його невиконання.
У цьому контексті також слід зазначити і про те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не наділене повноваженнями здійснювати перевірку обставин, які спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. 
Статтею 50 Закону №1058-IV встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до статті 59 Закону №2262-ХІІ відрахування з пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей провадиться в порядку, встановленому частиною другою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , а саме, відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.
З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Відповідно то п. 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за №374/7695, суми пенсії виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону №1058-IV.
Тобто, чинним законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для утримання надміру виплачених пенсій, а також обов`язок пенсіонера повідомляти про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії.
Натомість позивачем не було дотримано обов`язку щодо повідомлення про його працевлаштування. 
Встановлені судом фактичні обставини зумовлюють висновок суду про правомірність рішення від 27.05.2025 №388 про утримання надміру виплачених сум пенсій.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Доводи позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві, що регулює спірні правовідносини, і спростовані встановленими фактичними обставинами справи та аналізом чинного законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним в цілому і у його задоволенні слід відмовити повністю. 
Відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в :
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити повністю. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хома О. П.