Справа №760/7909/25
2-а/760/101/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Букіної О.М.,
при секретарі - Пилипенко Д.М.,
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серії 2КІ №0000693748 від 30.05.2024,-
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), серії 2КІ №0000693748 від 30.05.2024.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.02.2025 з програмних додатків «Приват24» та «Ощад 24/7» отримав відомості про арешт своїх банківських рахунків. 
14.02.2025 року від головного державного виконавця Солом`янського відділу ДВС у місті Києві отримав постанову про відкриття щодо нього виконавчого провадження ВП № НОМЕР_5 від 13.02.25 та постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування 2 відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Філіпова П.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксований в режимі фотозйомки (відеозапису), серії 2К № 00693748, винесену 30.05.2020.
Як зазначено у постанові 30.05.2024 о 10:56 год. транспортний засіб «Mercedes-Benz GLE 250» д.н.з. НОМЕР_1 було залишено ОСОБА_1 на пров. Бутишів, пров. Хрестовий, вул. Левандовська, пров. Іпподромний в місті Києві на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Згідно цієї постанови було здійснене фото/відеофіксацію правопорушення технічним засобом - «ОРМ інспектора». 
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , виданим Службою безпеки України, і на цій підставі має право безкоштовно паркуватися в місцях для паркування, у тому числі, платних. 
Відповідно до п. 17.11.1 Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051, правом безкоштовного паркування користуються особи, які мають статус учасника бойивх дій.
Вважає, що відповідач, не з`ясувавши всі обставини справи, виніс відносно нього оскаржувану постанову. І тому, оскільки в діях позивача відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, просить суд задовольнити позов та скасувати оскаржувану постанову.
25.03.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою суду від 26.03.2025 дану позовну заяву було залишено без розгляду з підстав пропущення позивачем строку для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та ненадання клопотання про поновлення такого строку, та надано строк для усунення недоліків не більше 10 днів, з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху
08.04.2025 на виконання вищевказаної ухвали суду позивач подав заяву про поновлення строку на звернення до суду, в якій зазначив, що пропустив встановлений законодавством десятиденний строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення з поважних підстав. 
Як зазначив позивач, він не був обізнаний про винесення відносно нього уповноваженою особою оскаржуваної постанови, а дізнався про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження лише 14.02.2025, отримавши постанову приватного виконавця та оскаржувану постанову. Через інформаційний додаток «Київ цифровий» позивач дізнався про обставини правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові. Крім цього оскаржувана постанова не була розміщена на лобовому склі транспортного засобу позивача та не була направлена засобами поштової кореспонденції на адресу проживання позивача.
Дізнавшись про існування вищевказаної постанови, позивач звернувся зі скаргою до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з вимогою скасувати дану постанову. Проте 14.03.2025 отримав відповідь з Департаменту про відмову у скасуванні постави. І вже 24.03.2025 позивач звернувся із позовною заявою до суду.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить суд визнати причини пропуску останнім строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, та поновити пропущений строк.
Ухвалою суду від 10.04.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.
Суд надіслав позивачу копію ухвали суду від 10.04.2025. Відповідачу суд надіслав копію ухвали суду від 10.04.2025 та копію позовної заяви із додатками.
13.05.2025 від представника відповідача Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що, ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, Департамент вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
30.05.2024 року головним спеціалістом-інспектором з паркування 2 відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління інспекції з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Філіпповим Павлом Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серії 2КІ № 00693748.
На позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП за порушення вимог дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 (транспортний засіб залишений на майданчику для платного харчування без оплати паркування).
Відповідно до примітки статті 152-1 КУпАП під неоплатою вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика. 
Згідно з пунктом 26 «Правил паркування транспортних засобів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1342 (далі - Правила паркування) користувач зобов`язаний розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки.
Як вбачається з матеріалів фотофіксації позивачем у порушення вимог пункту 26 «Правил паркування транспортних засобів» не було розміщено під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком платного паркування.
За змістом матеріалів фотофіксації транспортний засіб позивача перебував на майданчику для платного паркування транспортних засобів А 1346 на пров. Бутишів, пров. Хрестовий, вул. Левандовська, пров. Іпподромний в місті Києві, починаючи як мінімум з 10:56 год., до як мінімум 11:11 год., що становить не менше 15 хвилин. Разом з тим транспортний засіб позивача розміщено поза межами зарезервованих спеціальних місць паркування, тому вимоги пункту 17.11.3, які регламентують порядок реалізації права на безоплатне паркування, позивачем не дотримані. 
Представник відповідача також зазначив, що факт залишення транспортного засобу на майданчику для платного паркування поза межами зарезервованих місць для паркування позивач не заперечує.
А також звертає увагу суду на те, що позивачем не розміщено жодного документу, який би дав змогу ідентифікувати водія як учасника бойових дій, а сам транспортний засіб розташовувався поза межами зарезервованих спеціальних місць паркування. Таким чином, оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України, а вина позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення доведена належними та допустимими доказами, а тому відсутні підстави для скасування даної постанови.
26.05.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній не погоджується із доводами представника відповідача, зокрема із твердженням у відзиві ана позов про необхідність розміщення позивачем під лобовим склом транспортного засобу платіжного документу про оплату паркування відповідно до вимог пункту 26 «Правил паркування транспортних засобів», оскільки він, як учасник бойових дій, користується правом безкоштовного паркування в місцях для платного паркування, тобто не повинен сплачувати гроші за паркування і, відповідно, не класти під лобове скло платіжний документ. Крім цього, жодним законодавчим актом не визначено обов`язок учасника бойвих дій при реалізації права безкоштовного паркування розміщувати під лобовим склом будь-які документи або інформаційні таблички, що ідентифікують особу власника.
З огляду на викладене, позивач просив суд не брати до уваги відзив на позов представника позивача під час прийняття рішення, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Щодо пропуску позивачем строку на оскарження постанови про накладення на останнього адміністративного стягнення, суд повідомляє про таке.
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серії 2КІ №0000693748 від 30.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП була винесена головним спеціалістом-інспектором з паркування 30.05.2024.
Як вбачається з матеріалів справи, відносно позивача була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2025, яку останній отримав 14.02.2025.
Дізнавшись про існування вищевказаної постанови, позивач звернувся зі скаргою до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з вимогою скасувати дану постанову. 14.03.2025 отримав відповідь з Департаменту про відмову у скасуванні постави. І вже 24.03.2025 позивач звернувся із позовною заявою до суду.
Позивач зазначає, що копію оскаржуваної постанови не отримував, а тому не міг звернутися за захистом своїх порушених прав до суду у встановлений законодавством строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не отримував копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, через що не був обізнаний про її винесення, суд визнає причини пропуску процесуального строку для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення поважними та задовольняє заяву позивача про поновлення такого строку.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2024 року головним спеціалістом-інспектором з паркування 2 відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління інспекції з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Філіпповим Павлом Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серії 2КІ № 00693748.
З даної постанови встановлено, що 30.05.2024 о 10:56 год. транспортний засіб «Mercedes-Benz GLE 250» д.н.з. НОМЕР_1 було залишено ОСОБА_1 на пров. Бутишів, пров. Хрестовий, вул. Левандовська, пров. Іпподромний в місті Києві на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. 
Згідно цієї постанови було здійснене фото/відеофіксацію правопорушення технічним засобом - «ОРМ інспектора».
Дослідивши складену постанову серії 2КІ № 00693748 від 30.05.2024 та матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП з огляду на таке.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ч. 1 ст. 152-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.
Позивач на підтвердження факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, посилається на п. 17.11.1 Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051, відповідно до якого правом безкоштовного паркування користуються особи, які мають статус учасника бойових дій.
Представник відповідача у відзиві посилається на те, що на підставі п. 17.11.3 Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051, особи, які мають статус учасника бойових дій, користуються правом безоплатного паркування на зарезервованих спеціальних місцях паркування.
Зі змісту матеріалів фото фіксації вбачається, що автомобіль марки «Mercedes-Benz GLE 250» д.н.з. НОМЕР_1 розміщений на майданчику для платного паркування НОМЕР_3 на пров. Бутишів, пров. Хрестовий, вул. Левандовська, пров. Іпподромний в місті Києві. 
Разом з тим, автомобіль позивача розміщено не в межах зарезервованих спеціальних місцях паркування. 
Крім того, позивачем не було розміщено під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування або інший документ, що дозволяє ідентифікувати позивача як учасника бойових дій.
Проте, суд не погоджується із твердженнями представника відповідача, що відсутність під лобовим склом транспортного засобу документу про оплату вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування та водночас відсутність документу, що дозволяє ідентифікувати особу як учасника бойових дій, з огляду на таке.
Відповідно до п. 26 «Правил паркування транспортних засобів» користувач зобов`язаний розмістити на час паркування на майданчиках для паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, під лобовим склом транспортного засобу документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки.
У свою чергу, позивач як учасник бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_4 , звільнений від оплати вартості паркування.
«Правила паркування транспортних засобів» містять вимоги до осіб, звільнених від сплати за паркування на платних майданчиках для паркування, розміщувати спеціальні позначки під лобовим склом, зокрема, це стосується осіб з інвалідністю. Проте, відносно осіб, які мають статус учасника бойових дій, подібні вимоги не висуваються.
Сам факт того, що під лобовим склом автомобіля позивача не було розміщено документ про те, що позивач є учасником бойових дій, не є підставою для притягнення учасника бойових дій до такого виду адміністративної відповідальності.
Крім того, суд вважає, що доводи відповідача про те, що ТЗ позивача був розміщення не в межах зарезервованих спеціальних місцях паркування не є безумовною підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення, оскільки останній в силу Закону звільнений від сплати витрат за паркування.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем суду не надано доказів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.
Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, при її винесені не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок головного спеціаліста-інспектора з паркування про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП.
Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду належних доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст.286 КАС України.
Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії 2КІ №0000693748 від 30.05.2024, винесеної відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.122 ч.5, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серії 2КІ №0000693748 від 30.05.2024, задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серії 2КІ №0000693748 від 30.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 700,00 гривень - скасувати.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя           О.М. Букіна