номер провадження справи 5/222/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2026 Справа № 908/3843/25
м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Соколові А.А., розглянувши матеріали справи та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство “Електропівденмонтаж” про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/3843/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство “Електропівденмонтаж” (пр. Соборний, буд. 161, офіс 10, м. Запоріжжя, 69126; код ЄДРПОУ 38700172)
До відповідача: Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; код ЄДРПОУ 24584661) в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” (вул. Промислова, буд.133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; код ЄДРПОУ 19355964)
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001)
про стягнення 378 266,61 грн.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області перебувала справа № 908/3843/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство “Електропівденмонтаж” до Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція”, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення 378 266,61 грн.
15.06.2026 Господарським судом Запорізької області проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі № 908/3843/25, позовні вимоги задоволено частково. Суд стягнув з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 56 078 (п`ятдесят шість тисяч сімдесят вісім) грн. 28 коп., інфляційні витрати на суму 78 967 (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. 66 коп. та витрати по сплаті судового збору на суму 1 620 (одна тисяча шістсот двадцять) грн. 55 коп. В іншій частині позову відмовлено. Повний текст рішення складено та підписано 25.06.2026.
17.06.2026 через підсистему “Електронний суд” ЄСІКС до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство “Електропівденмонтаж” надійшла заява від 17.06.2026 про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 300,00 грн.
Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.06.2026, вказану заяву розподілено для розгляду судді Проскурякову К.В.
Ухвалою від 19.06.2026 судом прийнято заяву до розгляду. Розгляд заяви призначено на 26.06.2026 без повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу строк до призначеної дати направити на адреси суду та заявнику письмові пояснення по суті заяви, докази чого надати суду. Копії ухвали направлено учасникам справи до їх електронних кабінетів ЕСІКС.
25.06.2026 відповідач надав до суду заперечення щодо заяви позивача від 17.06.2026, в якій просив відмовити у її задоволенні та зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, у разі задоволення заяви Позивача.
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення від 15.06.2026 (повний текст рішення складено та підписано 25.06.2026), яка розглядалась судом в загальному позовному провадженні, частково задовольнивши позовні вимоги в мотивувальній частині рішення суд вказав, що згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
В останньому абзаці мотивувальної частини рішення від 15.06.2026 зазначено, що питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу буде вирішено судом після надання ТОВ “НМВП “Електропівденмонтаж” відповідних доказів у встановленому законом порядку.
Згідно ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Як вбачається з позовної заяви ТОВ «НМВП “Електропівденмонтаж”, просило суд позов задовольнити та надало попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., а також попередній опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги.
Також позивач зазначив, що остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу разом із всіма необхідними документами буде представлений в порядку та строки, встановлені частиною 8 статті 129 ГПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
26.06.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частину прийнятого додаткового рішення.
Розглянувши в порядку статті 244 ГПК України заяву ТОВ “НМВП “Електропівденмонтаж” від 17.06.2026 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та заперечення АТ «НАЕК «Енергоамто» від 25.06.2026, суд 

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 300,00 грн., понесені під час розгляду справи № 908/3843/25.
Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві від 23.12.2025 ТОВ «НМВП “Електропівденмонтаж” просило суд позов задовольнити та надало попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., а також попередній опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповіді на відзив від 06.10.2025 позивач повідомив суд, що остаточний розрахунок понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу та документи на підтвердження цих витрат будуть надані після ухвалення рішення у справі, тобто до закінчення судових дебатів у порядку, визначеному частиною восьмою статті 129 ГПК України.
На підтвердження заявлених витрат позивачем подано договір про надання правової допомоги № б/н від 06.10.2025, укладений з адвокатським об`єднанням «Фінанси і право» в особі адвоката Ференця О.С., який брав участь у судових засіданнях у цій справі, ордер на надання правничої допомоги, акти надання-прийому професійних правничих послуг від 18.12.2025 на суму 5 000,00 грн., від 13.01.2026 на суму 3 000,00 грн., від 15.04.2026 на суму 3 000,00 грн. від 15.06.2026 на суму 10 000,00 грн., та платіжні інструкції № 621 від 18.12.2025 про сплату 5 000,00 грн., № 671 від 09.03.2026 про сплату 2 500,00 грн., № 680 від 17.04.2026 про сплату 2 500,00 грн., № 686 від 08.05.2026 про сплату 2 500,00 грн. та № 702 від 08.06.2026 про сплату 2 500,00 грн.
З поданих доказів убачається, що предметом договору є надання позивачу професійної правничої допомоги, пов`язаної зі стягнення в судовому порядку заборгованості на користь ТОВ «НМВП “Електропівденмонтаж” з АТ «НАЕК “Енергоатом” щодо оплати виконаних ТОВ «НМВП “Електропівденмонтаж” робіт. Договором передбачено фіксований розмір гонорару без погодинного обчислення вартості послуг. 
Пунктом 3.1. Договору сторони погодили такий об`єм та вартість надання професійної правничої допомоги: 
- складання позовної заяви з детальним розрахунком заборгованості – 5 000,00 грн.; 
- складання відповіді на відзив, апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, касаційної скарги або відзиву на касаційну скаргу, інших заяв по суті справи - 3 000,00 грн. за кожний документ;
- представництво інтересів Замовника під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також апеляційної та касаційної інстанції в режимі відеоконференції – 2 500,00 грн. за кожне судове засідання.
Загальна вартість наданої правничої допомоги відповідно до актів приймання-передачі становить 21 000,00 грн., з яких 15 000,00 грн. фактично сплачено, а 6 000,00 грн. підлягають сплаті відповідно до умов договору..
Матеріалами справи підтверджується, що адвокатом здійснено підготовку позовної заяви, відповіді на відзив, додаткових письмових пояснень (інших заяв по суті справи), а також представництво інтересів позивача під час судового розгляду. Повноваження адвоката підтверджуються ордером та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтями 124, 126, 129 ГПК України визначено порядок заявлення, підтвердження та розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Для їх розподілу сторона повинна надати договір про надання правничої допомоги, детальний опис виконаних адвокатом робіт та докази, що підтверджують вартість таких послуг, які сплачені або підлягають сплаті відповідно до умов договору.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги є домовленістю, за якою адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу, а клієнт — оплатити її вартість. Відповідно до статті 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката, а порядок його визначення встановлюється договором сторін. Гонорар може визначатися у фіксованому розмірі або як погодинна оплата.
Верховний Суд у постанові від 07.09.2020 у справі №910/4201/19 зазначив, що при встановленні сторонами фіксованого розміру гонорару його розмір не залежить від фактичної кількості часу, витраченого адвокатом на виконання доручення.
Крім того, відповідно до пункту 1 частини другої статті 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи вони вже фактично сплачені стороною, чи лише підлягають сплаті відповідно до умов договору. Аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд застосовує критерії, визначені частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, а саме оцінює співмірність заявлених витрат зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову, значенням спору для сторін, а також перевіряє, чи пов`язані такі витрати з розглядом справи та чи є вони обґрунтованими.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що суд не вправі довільно зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу лише з мотивів незгоди з розміром погодженого сторонами гонорару. Таке зменшення можливе виключно за наявності належних доказів невідповідності заявлених витрат критеріям, визначеним частиною четвертою статті 126 ГПК України. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Частинами п`ятою та шостою статті 126 ГПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення.
Водночас відповідно до правового висновку, викладеного у додатковій постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №916/1777/19, суд, вирішуючи питання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, повинен перевірити належність, допустимість та достовірність поданих доказів, а також відповідність зазначеного у них обсягу наданої правничої допомоги матеріалам справи.
Оцінюючи подані позивачем докази відповідно до вимог статей 73–79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності підтверджують факт надання адвокатом професійної правничої допомоги у справі № 908/3843/25, її обсяг та вартість.
Подані докази також підтверджують, що заявлені до відшкодування витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи та відповідають вимогам статей 123, 126 ГПК України щодо їх документального підтвердження.
Заперечуючи проти задоволення заяви, відповідач просив зменшити суму витрат не зазначивши до якого розміру, посилаючись на незначну складність спору, не обтяження значною кількістю доказів, типовий характер процесуальних документів, відсутність необхідності у значних витратах часу, а також на статус відповідача як підприємства стратегічного значення.
Суд не приймає зазначені доводи з таких підстав.
АТ «НАЕК “Енергоатом” проти доводів позивача заперечив, посилаючись у заяві на неспівмірність зі складністю справи та обсягом наданих послуг, витраченим часом, значенням справи для сторін, предметом спору, характером спірних правовідносин, кількістю учасників та обсягом доказів, не носить суспільно значущого характеру, не є зразковою чи важливою для суспільства тощо.
Проте суд звертає увагу відповідача, що позов з вимогами про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, нарахованих на прострочення грошового зобов`язання не визначає автоматично складність правничої допомоги та не свідчить про неспівмірність понесених витрат.
Не можуть бути підставою для зменшення витрат і доводи відповідача про те, що докази, якими обґрунтовані позовні вимоги у справі, є в наявності у позивача, як сторони за договором, відповідно, його представником ці докази не збиралися, не потребували додаткового вивчення, аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль. Використання усталеної правової позиції чи окремих типових процесуальних документів не звільняє його від обов`язку здійснити аналіз фактичних обставин конкретної справи, перевірити первинні документи, виконати відповідні розрахунки, сформувати доказову базу та забезпечити належне представництво інтересів клієнта у суді.
При цьому суд враховує, що професійна правнича допомога не обмежується виключно підготовкою процесуальних документів, які були подані до суду. До її змісту належать також аналіз матеріалів справи, правове консультування клієнта, підготовка правової позиції, опрацювання процесуальних документів іншої сторони, участь у судових засіданнях та інші дії, необхідні для належного представництва інтересів клієнта. 
Підписані сторонами акти надання-прийому підтверджують прийняття клієнтом наданих адвокатом послуг без зауважень щодо їх обсягу та вартості. При цьому процесуальний закон вимагає від учасника справи підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості, але не обґрунтування часу, витраченого адвокатом на виконання кожної окремої дії, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 16.05.2019 у справі №823/2638/18 та від 09.07.2019 у справі №923/726/18.
Не приймаються судом і доводи відповідача щодо стратегічного значення підприємства, необхідності забезпечення стабільності енергетичної системи та недопустимості покладення на нього значних судових витрат.
Частинами четвертою статті 126 та п`ятою статті 129 ГПК України визначено вичерпні критерії, які враховуються судом під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Статус учасника справи як суб`єкта державного сектору економіки, його стратегічне значення або фінансовий стан до таких критеріїв не належать.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та клієнтом щодо погодженого сторонами розміру гонорару можливе лише за умови доведення його невідповідності критеріям, визначеним частиною четвертою статті 126 ГПК України. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України.
У цій справі сторони договору погодили фіксований розмір гонорару. Відповідач не надав належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що заявлена до відшкодування сума не відповідає фактичному обсягу наданої правничої допомоги або є неспівмірною критеріям, визначеним процесуальним законом.
Сама лише незгода відповідача з погодженим сторонами розміром гонорару не є достатньою правовою підставою для його зменшення.
Оцінюючи співмірність заявлених витрат, суд враховує предмет спору, ціну позову, характер спірних правовідносин, обсяг підготовлених адвокатом процесуальних документів, участь представника у судовому розгляді, а також те, що сума витрат становить 21 000,00 грн., або 5,55 % від ціни позову, яка складала 378 266,61 грн.
У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 300,00 грн. 
Водночас рішенням Господарського суду Запорізької області позов задоволено частково. Частка задоволених позовних вимог становить 35,70 %, у зв`язку з чим відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, із заявлених та визнаних судом обґрунтованими витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 300,00 грн. стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 7 497,00 грн.
За приписами статей 13, 73– 78, 86 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює подані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку в їх сукупності. 
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив факт надання професійної правничої допомоги, її обсяг та вартість, а відповідач не довів наявності передбачених частинами п`ятою, шостою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України підстав для зменшення заявлених до відшкодування витрат. У зв`язку з частковим задоволенням позову витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7 497,00 грн. В іншій частині заяви слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд – 
ВИРІШИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство “Електропівденмонтаж” від 17.06.2026 про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
2. Прийняти додаткове рішення та стягнути з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; код ЄДРПОУ 24584661) в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” (вул. Промислова, буд.133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; код ЄДРПОУ 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство “Електропівденмонтаж” (пр. Соборний, буд. 161, офіс 10, м. Запоріжжя, 69126; код ЄДРПОУ 38700172) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 497 (сім тисяч чотириста дев`яносто сім) грн. 00 коп. Видати наказ після набрання додатковим рішенням чинності.
3. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити. 

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 01.07.2026.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 3 та 5 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.