Справа № 523/5068/26
Провадження №2-а/523/90/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" червня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси в складі: 
головуючого судді – Мурманової І.М. 
за участі секретаря судового засідання – Сивак К.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Пересипського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частини НОМЕР_1 з 26.09.2025 року, що підтверджується довідкою т.в.о. командира частини. Так, 24.09.2025 року в м. Одеса його було незаконно затримано працівниками ТЦК та СП та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де без участі та згоди позивача оформили проходження військово-лікарської комісії і направили для проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 . 
Позивач зазначає, що 01.03.2026 року на його поштову адресу: АДРЕСА_1 , надійшов лист з Пересипського ВДВС м. Одеса (трек номер накладної R067107156574), в якому знаходилися супровідний лист та постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 80141262 від 03.02.2026 року. 
В постанові зазначено, що в порушення правил військового обліку в особливий період, зазначених в п.п. 101 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232- XII, змінив місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів у зв`язку з чим перебуває у розшуку поліції за зверненням № Е2647849 від 27.06.2025 року. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн.». 
Позивач зазначає, що з прийнятим відповідачем рішенням категорично не згоден, вважає дії відповідача протиправними, а прийняте рішення таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, є безпідставним та незаконним.
З урахуванням викладеного просить: визнати протиправною та скасувати постанову № 4642 від 24.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17000,00 грн.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 16 березня 2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в справі за адміністративним позовом.
Не погоджуючись з позовними вимогами, на адресу суду, 09.04.2026 року (вх. №16875) за підписом представника відповідача І. Якименка надійшов відзив на позовну заяву. 
Представник відповідача зазначив, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, позивач не висловив будь-яких заперечень або зауважень, не надав пояснень. Зазначив, що постанова була винесена 24.09.2025 року, тоді коли позивач мав статус військовозобов`язаного, 26.09.2025 року позивач був призваний на військову службу за мобілізацією. 
Зазначив, що оскаржувана постанова містить в собі всі необхідні відомості, передбачені ст. 280 КУпАП, при ухвалені постанови було дотримано встановленої процедури, враховано характер вчиненого правопорушення, особу позивача, і накладено штраф в розмірі передбаченому статтею. 
До відзиву на позов надано копії документів на підтвердження обставин викладених у відзиві (а.с.39-42;4352). 
Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву, представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якої представник зазначив, що представником відповідача наведені у відзиві обставини, які фактично не мали місця, а тому є надуманими та безпідставними.
Представником відповідача не спростовано доводи, які були зазначені мною у позовній заяві і мають вирішальне значення для прийняття законного рішення по суті спору. 
Так, по-перше, відповідач стверджує, що 19.09.2025 року, уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , нібито в присутності позивача, було складено протокол про адміністративне правопорушення № 4642 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, копію якого було долучено до Відзиву. 
Ознайомившись зі змістом протоколу, позивач зазначає, він як і раніше, що я бачить його вперше, його не було складеного в його присутності, не роз`яснялися права, від його підписання чи надання пояснень я не відмовлявся. Осіб, яких в протоколі зазначено як свідків (понятих), він не бачив, як і не бачив факту підписання ними цього протоколу.
Більше того, зазначає, що мало місце фальсифікація документу, оскільки дані особи можуть були працівниками ТЦК або зацікавленими особами на боці відповідача, оскільки в протоколі зазначено що обидві особи ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) проживають (зареєстровані) за юридичною адресою відповідача: АДРЕСА_2 . 
Зазначив, що його ніхто не повідомляв про дату розгляду справи, і твердження відповідача про те що він не з`явився на розгляд справи 24.09.2025 року є безпідставним, оскільки його утримували у кімнати затриманих з 18.09.2025 року по 25.09.2026 року на тому ж поверсі тієї ж будівлі, де перебувало керівництво Відповідача, без телефону і будь-якого зв`язку. 
По-друге, відповідачем у відзиві жодним чином не прокоментовано (проігноровано) і не надано оцінки доводам позивача, наведеним у позовній заяві, стосовно того що, зміни мною місця проживання в особливий період (воєнний стан), як такої, не відбулось. 
Доводи відповідача з цього приводу є надуманими та безпідставними, оскільки фактично, згідно даних, зазначених у моєму паспорті серії НОМЕР_3 (стор.12), за адресою: АДРЕСА_3 я зареєстрований і фактично проживаю з 2 листопада 2018 року. 
І з того часу місця проживання я жодного разу не змінював. Цей факт, на моє переконання, спростовую доводи відповідача, а також виключає склад адміністративного правопорушення, яке ставиться мені у провину.
Ці факти прямо виключають наведені у протоколі та постанові відповідачем припущення, припущенням з приводу того, що позивач нібито 27.06.2025 року скоїв адміністративне правопорушення через те, що змінив адресу проживання і протягом 7 днів не став на облік. 
З оскаржуваної постанови не встановлено, та відповідач не конкретизував такі важливі для розгляду справи обставини, як місце проживання до зміни адреси, дата зміни адреса, місце проживання після зміни адреси, дата та орган, коли і куди ОСОБА_1 зобов`язаний був стати у семиденний строк на облік. 
Відповідач допустив неправильний розгляд справи про адміністративне правопорушення і без врахування дійсних обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до безпідставного притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
З огляду на викладене, позивач вважає прийняття постанови № 4642 від 24.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 17 000,00 грн., необґрунтованими, протиправними і таким, що підлягає скасуванню. 
З урахуванням викладеного позивача зазначив, що просить задовольнити адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови № 4642 від 24.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с.63-65). 
В судове засідання призначене на 05 червня 2026 року сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, належним чином та своєчасно. 
Згідно положення ч. 1 ст. 205 КАС України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, суд виходить з такого.
Згідно оскаржуваної постанови № 4642 від 24.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено наступне: «громадянин ОСОБА_1 , в порушення правил військового обліку в особливий період, зазначених в п.п. 101 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232- XII, змінив місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів у зв`язку з чим перебуває у розшуку поліції за зверненням № Е2647849 від 27.06.2025 року. 
Враховуючи, що громадянин ОСОБА_4 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП ПОСТАНОВИВ накласти на громадянина (громадянку) ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн. (а.с.43). 
Також, встановлено, що 19.09.2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого зазначено, що ОСОБА_1 повідомляється про розгляд справи на 24.09.2026 року о 11 год. Від підпису відмовився, відмовився від надання пояснень (а.с.44-45). 
Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. 
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.
Згідно ст. 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Так, згідно оскаржуваної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП за тих підстав, що позивач змінив місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів. 
З даного приводу суд зазначає, що відповідачем на спростування обставин не надано доказів на підтвердження обставин викладених у постанові, не надано будь-яких доказів, які б свідчили про наявність зміни адреси місця проживання позивача, не надано й доказів щодо дати зміни адреси місця проживання, а відтак й не зазначено, яким чим відповідач здійснював розрахунок 7 днів та встановив дату вчинення адміністративного правопорушення, та момент вчинення адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності.
Так, відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 2 листопада 2018 року. 
Жодних доказів щодо зміни місця проживання позивача суду не надано. 
З огляду на зазначене, та оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо накладення стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки обставини, які були інкриміновані позивача є такими, що спростовані матеріалами справи. 
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Отже, саме на відповідача як орган, який уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 210-1 КУпАП покладено обов`язок щодо встановлення всіх фактичних обставин та дотримання процедури розгляду визначеної ст. 278 КУпАП.
У постанові від 31.03.2021 у справі № 676/752/17 Верховний Суд зазначив, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Процедурні порушення, а саме розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.08.2022 у справі №683/743/17, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 17 червня 2020 року у справі № 712/10440/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності, що у свою чергу позбавило позивача права на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема висловлення заперечень, надання доказів, тощо. 
Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.
Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги обов`язок відповідача, як суб`єкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, принцип закріплений в Конституції України про необхідність доведення вини особи належними доказами, а не припущеннями та принципу, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення підлягають задоволенню, шляхом скасування постанов та закриття провадження по справі.
На підставі викладеного та керуючись статтями 210-1 КУпАП, 73-77, 90, 205, 241-246, 251, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову від 24.09.2025 року № 4642 про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП – закрити. 
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 10.06.2026р. 
Суддя: