ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________
вул.Кн.Острозького, 14а, м.Тернопіль, 46025, тел.:0352520573, e-mail: inbox@te.arbitr.gov.ua

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
03 червня 2026 року 	м. Тернопіль	Справа № 921/92/26 	

Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Хоми С.О.  
за участі секретаря судового засідання: Василишин О.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Антимонопольного комітету України, 03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, код ЄДРПОУ 00032767
до відповідача: Комунального підприємства "Тернопільводоканал", 46008, м. Тернопіль, вул. Старий Поділ, буд. 7, код ЄДРПОУ 03353845
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Тернопільська міська рада, 46004, м Тернопіль, вул. Листопадова, 5, код ЄДРПОУ 34334305
про: стягнення пені в розмірі 2 037 824,00 грн та судового збору в розмірі 24 453,89 грн.
За участю представників: 
- позивача: Біловус Наталія Степанівна, довіреність №300-02/32 від 25.12.2025, посадова інструкція заступника начальника відділу досліджень та розслідувань в Тернопільській області Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, положення про відділ досліджень та розслідувань, наказ про призначення на посаду від 14.05.2021 №72/54-кп,
- відповідача: - Чорненький Василь Володимирович, адвокат, довіреність Дв-174 від 12.01.2026,
- третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Левчак Артур Зіновійович, Витяг з ЄДР, довіреність №6849/2024 від 18.03.2024.

Зміст позовних вимог.
Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Тернопільводоканал" про стягнення пені в розмірі 2 037 824,00 грн та судового збору в розмірі 24 453,89 грн.

Позиція позивача.
Позовні вимоги обґрунтовано рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 33-р/тк від 10.09.2024 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яким визнано, що КП "Тернорпільводоканал"" вчинило порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 частини другої статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення шляхом встановлення таких умов реалізації послуг, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку та накладено штраф у розмірі 2037824,00 грн. КП "Тернопільводоканал" не виконало зазначене рішення у встановлений строк, у зв`язку з чим позивачем відповідно до Закону України нараховано відповідачу пеню у розмірі 2 037 824,00 грн.

Позиція відповідача.
13.03.2026 до суду від представника відповідача Комунального підприємства "Тернопільводоканал"– адвоката Бронецького Н.В. надійшов Відзив на позовну заяву № без номера документ сформований в системі "Електронний суд" 13.03.2026 (вх.№1993 від 13.03.2026), у якому надав пояснення щодо позову та просить суд зменшити розмір пені до розумного розміру - 10% від суми штрафу. При цьому посилається на наступне.
Розміри штрафів, які можуть накладатися за порушення законодавства про захист економічної конкуренції (до 10 відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф), часто багаторазово (на кілька порядків) перевищують розміри штрафів, які накладаються НКРЕКП або в порядку, передбаченому КУпАП. 
Нарахування на штрафи, накладені АМКУ за порушення конкурентного законодавства, пені, тим більше в такому розмірі, не має аналогів у праві європейських держав. 
Чинне українське законодавство про захист економічної конкуренції встановлює розмір пені за несвоєчасну сплату штрафу, який дорівнює 547,5% річних, що багаторазово перевищує звичайні розміри процентних ставок і має яскраво виражений каральний характер. Як наслідок застосування зазначеної пені, сума штрафу, накладеного Комітетом, подвоюється через 67 днів. 
Подвоєння і без того значного розміру штрафу АМКУ за рахунок нарахування пені за несвоєчасну сплату призводить до покладення на суб`єктів господарювання непропорційного та надмірного тягаря.
АМКУ при ухваленні Рішення №33-р/тк у справі №72/51-22 не досліджував питання, які, власне, кошти Підприємства стануть джерелом сплати штрафу у розмірі 2 037 814,00грн та пені в розмірі 2 037 814,00грн. 
Однак, застосовуючи та стягуючи з відповідача пеню, позивач по суті нівелює місію Постанови Кабінету Міністрів України №502, оскільки покладає на споживачів додатковий фінансовий тягар, адже основною діяльністю відповідача є надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в м. Тернополі та навколишніх селах. Застосування до підприємства пені в розмірі 547,5% річних вважаємо невиправданим додатковим прибутком, а тому Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013, яким визначено, що неустойка (штраф /пеня) не може бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для держави як кредитора, вважаємо прийнятними/релевантними у даній справі
Тому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, а також керуючись нормами статті 551 Цивільного кодексу України, просимо зменшити розмір пені до її розумного розміру (подібні висновки про "розумність розміру неустойки" викладено Верховним Судом у Постанові від 30.03.2021 у справі №902/538/18).

24.03.2026 до суду від відповідача Комунального підприємства "Тернопільводоканал" надійшла Заява №3-1170 від 17.03.2026 (вх.№2345 від 24.03.2026) про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, а тому останнім днем нарахування пені є 07.02.2025, тобто день коли сума нарахованої пені зрівнялася з сумою застосованого штрафу. За таких обставин, пред`являючи 20.02.2026 позов до суду позивач пропустив строк позовної давності для стягнення пені, нарахованої до 19.02.2025, тобто вся пеня нарахована поза межами строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

25.03.2026 до суду від відповідача Комунального підприємства "Тернопільводоканал" надійшла Заява №бн, документ сформований в системі "Електронний суд" 25.03.2026 (вх.№2378 від 25.03.2026) про зменшення розміру пені, в якій зважаючи на надважкий фінансовий стан підприємства та добровільне виконання ним рішення АМКУ, просить зменшити розмір заявленої до стягнення пені до розумного розміру - 10% від суми штрафу. В обґрунтування поданої заяви посилається на наступне.
Чинне законодавство України не містить переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у пункті 67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20). 
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у Постанові від 19.01.2024 у справі№911/2269/22, вказала що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в Постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20). 
У вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18). 
Через початок війни, з метою зменшення соціальної напруги та недопущення додаткового фінансового навантаження, Кабінетом Міністрів України 29.04.2022 було прийнято Постанову №507. Як наслідок, тарифи для населення на послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення впродовж 2022-2026 років для КП «Тернопільводоканал» залишаються незмінними, а підприємство через недоотримання прибутку накопичує борги. 
За результатами річної діяльності кредиторська заборгованість підприємства сягнула 426,5 мільйонів гривень при річному чистому доході 470,4 мільйони, а збиток від діяльності склав 25 мільйонів гривень. Незважаючи на це, підприємство в добровільному порядку сплатило штраф АМКУ в розмірі понад 2 мільйони гривень (копія платіжної інструкції додається). 

Заперечення позивача.
27.03.2026 від Антимонопольного комітету України надійшли Додаткові пояснення № без номера, документ сформований в системі "Електронний суд" 27.03.2026 (вх.№2435 від 27.03.2026), в яких посилаючить на ЗУ "Про захист економічної конкуренції" та ЗУ "Про Антимонопольний комітет України" зазначає, що до повноважень судів не належить право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу, накладеного органом Комітету на суб`єкта господарювання за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та/або пені за прострочення сплати цього штрафу чи звільняти від їх сплати (у разі їх правомірного нарахування). Така правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/20661/16.

30.03.2026 від Антимонопольного комітету України надійшли Заперечення № без номера, документ сформований в системі "Електронний суд" 30.03.2026 (вх.№2444 від 30.03.2026) на заяву про зменшення розміру пені, в яких зазначив, про перевагу законодавства про захист економічної конкуренції перед іншими законодавчими актами, про що також вказано у п. 8.7 постанови Верховного Суду від 08.01.2021 у справі № 910/9166/19. Також зазначає, що нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв`язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій. Таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 914/607/17.
Щодо введення в Україні воєнного стану та скрутного фінансового становища відповідача, позивач повідомляє, що накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування, застосовані на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції», не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошових зобов`язань. Таким чином, введення в Україні воєнного стану та скрутне фінансове становище відповідача не звільняє його від обов`язку виконати рішення Комітету у встановлений строк (сплата штрафу), а також виконати вимоги ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме сплати пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету, оскільки рішення Комітету є обов`язковим до виконання. 

31.03.2026 від Антитмонопольного комітету України надійшли Заперечення № без номера, документ сформований в системі "Електронний суд" 31.03.2026 (вх.№2518 від 31.03.2026) на заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначає наступне. 
Нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов`язковий характер та не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв`язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій. Таку ж правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.02.2018 у справі № 914/607/17. Чинне законодавство не містить такої підстави для відмови в позові органів Комітету про стягнення штрафу та пені, як сплив строку давності на момент прийняття судом рішення, що узгоджується з постановою Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 922/4706/16.

Пояснення третьої особи.
08.04.2026 через електронний кабінет суду представником Тернопільської міської ради Левчаком А.З. подано Пояснення третьої особи щодо позову або відзиву № без номера, документ сформований в системі "Електронний суд" 08.04.2026 (вх. №2791 від 08.04.2026), в яких зазначає, що: у контексті цієї справи це означає, що суд не може обмежитися формальним застосуванням норми закону, а повинен перевірити: чи відповідає розмір пені меті її застосування; чи є вона співмірною наслідкам порушення; чи не створює вона надмірного тягаря для суб`єкта господарювання. Суттєве значення для правильного вирішення даного спору мають не лише формальні обставини прострочення виконання зобов`язання, але й характер діяльності боржника, його роль у функціонуванні територіальної громади та загальносуспільні наслідки застосування до нього фінансових санкцій. Комунальне підприємство “Тернопільводоканал” є ключовим підприємством критичної інфраструктури міста Тернополя, яке забезпечує: централізоване постачання питної води; очищення води; водовідведення (каналізацію); функціонування водопровідних та каналізаційних мереж. Фактично діяльність цього підприємства безпосередньо пов`язана із забезпеченням базових життєвих потреб населення, а саме доступу до води та санітарних умов, що є невід`ємною складовою права людини на належні умови життя. 
Таким чином, будь-яке рішення суду у цій справі має оцінюватися не лише крізь призму формального застосування норм матеріального права, а й з урахуванням публічного інтересу територіальної громади, який полягає у стабільному функціонуванні зазначеного підприємства. 
Зокрема, слід врахувати, що комунальне підприємство функціонує в умовах значної фінансової напруги, зумовленої, серед іншого, суттєвою абонентською заборгованістю, яка перевищує 400 млн грн. Ця обставина є об`єктивною та не залежить безпосередньо від волі підприємства, однак істотно впливає на його платоспроможність та можливість своєчасного виконання фінансових зобов`язань. Отже, оцінка поведінки підприємства не може бути зведена до формального факту прострочення, а повинна враховувати реальні умови його діяльності. 
Вважають, що застосування надмірних фінансових санкцій у вигляді пені:не сприяє розвитку економіки; не стимулює виконання зобов`язань; створює ризики припинення діяльності підприємства, яке має соціально важливе значення. За таких обставин покладення на підприємство додаткового, економічно необґрунтованого фінансового тягаря суперечить: принципу пропорційності та розумності, а також завданням держави щодо забезпечення стабільності функціонування критичної інфраструктури. Адже, у контексті воєнного стану, коли держава на нормативному рівні вже визнала необхідність пом`якшення фінансового навантаження на суб`єктів господарювання та населення, такі санкції фактично суперечать державній політиці підтримки критичної інфраструктури в умовах воєнного стану та створюють ризик порушення безперебійного забезпечення населення базовими життєво необхідними послугами.

Рух справи.
Ухвалою від 27.02.2026 прийнято позовну заяву № без номера, документ сформований в системі "Електронний суд" 20.02.2026 (вх. №110 від 20.02.2026) до розгляду, відкрито провадження у справі №921/92/26 та призначено підготовче засідання на 25.03.2026 на 12год. 30хв.
Ухвалою від 25.03.2026 залучено до участі у справі №921/92/26 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільську міську раду (46004, м Тернопіль, вул. Листопадова, 5, код ЄДРПОУ 34334305) та відкладено підготовче засідання на 08.04.2026 на 11 год. 30 хв.
Ухвалою від 08.04.2026 відкладено підготовче засідання на 27.04.2026 на 14 год. 30 хв.
Ухвалою від 27.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.06.2025 на 11год. 00хв.

Явка сторін.
Представник позивача в судове засідання з`явилася, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити повністю.
Представник відповідача в судове засідання з`явився, просив застосувати наслідки спливу позовної давності, а також зменшити розмір нарахованої пені.
Представник третьої особи в судове засідання з`явився та підтримав позицію відповідача щодо зменшення розміру нарахованої пені. 
Розгляд заяв та клопотань
Заяви та клопотання від учасників справи не поступили.

Технічна підтримка.
Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) сервісу відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (ВКЗ). 

Господарський процес.
Судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Суд розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, встановив наступні фактичні обставини.
Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України (далі Комітет), розглянувши матеріали справи № 72/51-22 про порушення комунальним підприємством «Тернопільводоканал» (далі - Відповідач) законодавства про захист економічної конкуренції, прийняла рішення від 10.09.2024 № 33-р/тк (далі - рішення Комітету), яким, зокрема:
- визнано, що з 01.01.2019 по 10.09.2024 КП «Тернопільводоканал» займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в територіальних межах м. Тернополя та навколишніх сіл (Біла, Чистилів, Плотича, Івачів Долішній, Івачів Горішній, Глядки, Підгороднє, Петриків, Великі Гаї, Байківці, Гаї Гречинські, Гаї Шевченківські, Велика Березовиця Тернопільського району), де розташовані його діючі мережі централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та водопровідно-каналізаційні мережі-споживачів, які до них приєднані, із часткою 100 відсотків;
- визнано дії КП «Тернопільводоканал», що полягають у висуванні додаткових умов, не передбачених чинним законодавством, для приєднання до системи централізованого водопостачання та централізованого водовідведення об`єктів споживачів населених пунктів, які не входять до Тернопільської міської територіальної громади, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 частини другої статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення шляхом встановлення таких умов реалізації послуг, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;
- накладено на комунальне підприємство "Тернопільводоканал" відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" штраф у розмірі 2 037 824, 00 гривні; 
В абз. 3, 4 п.4 резолютивної частини Рішення зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 56 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" штраф повинен бути сплачений у двомісячний строк з дня одержання рішення та протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.
25.09.2024 рішення від 10.09.2024 № 33-р/тк направлено на адресу відповідача та отримане ним 02.10.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання незаконним і скасування рішення Тимчасової адміністративної колегії АМК від 10.09.2024 №33-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» зі справи №72/51-22 (далі - рішення №33-р/тк). 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2025 відкрито провадження у справі № 910/15362/24 за позовом КП «Тернопільводоканал» до Комітету про визнання недійсним рішення Комітету. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі № 910/15362/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Тернопільводоканал» (вул. Старий Поділ, буд. 7, м. Тернопіль, 46008; ідентифікаційний код 03353845) до Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 00032767) про визнання незаконним і скасування рішення від 10.09.2024 №33-р/тк.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням Комунальне підприємство «Тернопільводоканал» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі № 910/15362/24, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Комунального підприємства «Тернопільводоканал» до Антимонопольного комітету України задовольнити у повному обсязі та покласти судові витрати на відповідача по справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025у справі № 910/15362/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП «Тернопільводоканал» на зазначене рішення Суду першої інстанції.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 у справі № 910/15362/24 апеляційну скаргу КП «Тернопільводоканал» залишено без задоволення, а зазначене рішення Суду першої інстанції - без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 05.11.2025 у справі № 910/15362/24 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства "Тернопільводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 у справі № 910/15362/24. 
Постановою Верховного Суду від 02.12.2025 у справі № 910/15362/24 касаційне провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства "Тернопільводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 у справі № 910/15362/24 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Тернопільводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 у справі №910/15362/24 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишено без задоволення.
Позивачем за прострочення сплати штрафу в порядку ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" нараховано пеню.
Відповідно до розрахунку позивача за прострочення сплати штрафу, пеня нарахована за наступні періоди:
- з 03.12.2024 (наступний день після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету) по 15.01.2025 включно ( день, який передував винесенню ухвали Господарським судом міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету);
- з 29.04.2025 (наступний день після прийняття Господарським судом міста Києва рішення у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету) по 16.06.2025 включно (день, який передував винесенню ухвали Північного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету);
- з 28.08.2025 (наступний день після прийняття Північним апеляційним господарським суду постанови у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету) по 04.11.2025 включно (день, який передував винесенню ухвали Верховним Судом про відкриття касаційного провадження у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету);
- з 03.12.2025 (наступний день після прийняття Верховним Судом постанови у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету) по 04.02.2026 включно (день, до якого розраховано пеню). 
Кількість днів прострочення сплати штрафу становить 226 днів. Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить: 2 037 824 х 1,5 % = 30 567,36 гривень, де 2 037 824 - розмір штрафу, накладеного рішенням Комітету; 1,5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
За 226 днів прострочення сплати штрафу сума пені становить: 30 567,36 х 226 = 6 908 223,36 гривень. Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Комітету. Отже, розмір пені становить 2 037 824 гривні.
Несплата відповідачем нарахованої пені, стала підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Оцінивши подані позивачем та відповідачем докази на предмет належності, допустимості, достовірності, вірогідності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.
Згідно ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.
Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Згідно ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.. 
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. 
Згідно абз. 1, 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Встановлені у рішенні органу Антимонопольного комітету України зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону, підлягають виконанню у двомісячний строк з дня одержання рішення органу Антимонопольного комітету України, якщо інше не передбачено законом або цим рішенням. Строки, передбачені абзацом першим цієї частини, зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також на час проведення перевірки чи перегляду рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органом Антимонопольного комітету України.
Відповідно до ч. 8 та ч. 9 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»:- у разі якщо протягом строку, встановленого абзацом першим частини третьої цієї статті, рішення органу Антимонопольного комітету України не виконується, Голова Антимонопольного комітету України, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України видає наказ про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу. Наказ Голови Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу, є виконавчим документом, який пред`являється до органів державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню..
Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. 
Абзацом 3 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.
Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.
Відповідно до ч. 7 та ч. 14 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», У разі несплати пені органи Антимонопольного комітету України стягують пеню в судовому порядку. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету. 
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції», Строки, в межах яких вчиняються відповідні дії, зокрема при розгляді заяв про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання, при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тощо, встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції, а також органами Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України. Зазначені строки визначаються календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. Перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, який обчислюється роками, закінчується у відповідний місяць і число останнього року строку. Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У разі, коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день. Останній день строку триває до 24 години, але, коли в цей строк необхідно було вчинити дію в Антимонопольному комітеті України чи його територіальному відділенні, строк закінчується в момент закінчення робочого дня.
Нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов`язковий характер та не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв`язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій. Таку ж правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.02.2018 у справі № 914/607/17.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Комітет, територіальні відділення Комітету у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.
Нарахування, застосовані на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції», не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошових зобов`язань або зобов`язань зі сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов`язань відповідно до положень законодавства про банкрутство. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 24.12.2013 у справі № 9223-36гс13 та Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 911/254/16. 

Матеріалами справи підтверджено, що копія рішення від 10.09.2024 № №33-р/тк направлена відповідачу, та отримана ним 02.10.2024, отже строк оплати штрафу закінчився 02.12.2024.
Відповідач скористався своїм правом на оскарження рішення № 33-р/тк та в порядку передбаченому статтею 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції". 
Так рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 у справі № 910/15362/24, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2025 та постановою Верховного Суду від 02.12.2025, відмовлено у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Тернопільводоканал» (вул. Старий Поділ, буд. 7, м. Тернопіль, 46008; ідентифікаційний код 03353845) до Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 00032767) про визнання незаконним і скасування рішення від 10.09.2024 №33-р/тк.
А відтак, рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 10.09.2024 № №33-р/тк у справі №72/51-22, є чинним.
Позивачем за прострочення сплати штрафу в порядку ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" нараховано пеню за наступні періоди:
- з 03.12.2024 (наступний день після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету) по 15.01.2025 включно ( день, який передував винесенню ухвали Господарським судом міста Києва про відкриття провадження у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету);
- з 29.04.2025 (наступний день після прийняття Господарським судом міста Києва рішення у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету) по 16.06.2025 включно (день, який передував винесенню ухвали Північного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету);
- з 28.08.2025 (наступний день після прийняття Північним апеляційним господарським судом постанови у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету) по 04.11.2025 включно (день, який передував винесенню ухвали Верховним Судом про відкриття касаційного провадження у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету);
- з 03.12.2025 (наступний день після прийняття Верховним Судом постанови у справі № 910/15362/24 про визнання недійсним рішення Комітету) по 04.02.2026 включно (день, до якого розраховано пеню). 
Кількість днів прострочення сплати штрафу становить 226 днів. Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить: 2 037 824 х 1,5 % = 30 567,36 гривень, де 2 037 824 - розмір штрафу, накладеного рішенням Комітету; 1,5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Таким чином розмір пені становить: 30 567,36 х 226 = 6 908 223,36 гривень.
Однак, позивач заявив до стягнення з відповідача 2 037 824,00 грн пені, оскільки, відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Комітету. 
Оцінивши подані позивачем докази у даній справі, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 037 824,00 грн пені в дохід Державного бюджету підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, та не суперечать чинному законодавству.

У Заяві №3-1170 від 17.03.2026 (вх.№2345 від 24.03.2026, відповідач просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності.
Розглянувши подану заяву, суд зазначає, що цивільне законодавство не є складовою законодавства про захист економічної конкуренції, відносини сторін у цій справі не є цивільно-правовими у розумінні статті 1 Цивільного кодексу України, а тому й позовна давність як інститут саме цивільного права до цих відносин не може бути застосована (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 923/175/18, від 20.03.2018 у справі 921/4706/16 та від 20.08.2024 у справі №914/3783/23 ).

Також відповідач подав Заяву №бн, документ сформований в системі "Електронний суд" 25.03.2026 (вх.№2378 від 25.03.2026) про зменшення розміру пені.
Суд розглянувши подану заяву зазначає наступне 
Відповідно до ч.1 ст.1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Частиною 1 статті 2 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб`єктами господарювання; суб`єктів господарювання з іншими суб`єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв`язку з економічною конкуренцією.
Правовідносини, що склалися між сторонами у справі виникли не з актів цивільного законодавства, а в результаті порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій.
Пеня, нарахована позивачем, є видом відповідальності за несплату штрафу у строк встановлений ч.3 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Закон, на підставі приписів якого нараховано штраф та пеню, визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.
У даному випадку, накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу.
Відносини, пов`язані з притягненням до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом накладення штрафів та їх стягнення у судовому порядку органами АМК, не є господарськими (або цивільними) відносинами, оскільки в даному випадку орган АМК не виступає як суб`єкт господарсько-правових (або цивільно-правових) відносин, а реалізує повноваження, встановлені законодавством про захист економічної конкуренції.
Нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування.
При застосуванні приписів статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати, що названий Закон не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування).
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/20661/16, від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 16.06.2022 у справі №917/530/21 тощо.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частинами 2, 3 статті 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовий збір.
Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
Комітетом за подання позовної заяви про стягнення пені сплачено судовий збір у розмірі 24 453 грн 89 коп., згідно платіжної інструкції №137 від 19.02.2026.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
З врахуванням п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору на суму 24 453 грн 89 коп. на користь позивача.

Витрати на правову допомогу.
Витрати на правову допомогу учасниками справи не заявлялись.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
1.Позов задовольнити.

2. Стягнути з комунального підприємства “Тернопільводоканал” (вул. Старий Поділ, буд. 7, м. Тернопіль, 46008; ідентифікаційний код 03353845) у дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: ГУК у м. Києві / Соломян. р-н, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA278999980313090106000026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100 пеню у розмірі 2 037 824 (два мільйони тридцять сім тисяч вісімсот двадцять чотири) грн 00коп.

3. Стягнути з комунального підприємства “Тернопільводоканал” (вул. Старий Поділ, буд. 7, м. Тернопіль, 46008; ідентифікаційний код 03353845) на користь Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 00032767) (отримувач: Антимонопольний комітет України, код ЄДРПОУ: 00032767, банк: Державна казначейська служба України, рахунок: UA438201720343120001000001719) 24 453 грн (двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят три) грн 89 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати:
-позивачу (до Електронного кабінету підсистеми ЄСІТС "Електронний Суд");
-відповідачу (до Електронного кабінету підсистеми ЄСІТС "Електронний Суд");
-третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача (до Електронного кабінету підсистеми ЄСІТС "Електронний Суд").

Позивач: Антимонопольний комітет України, 03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, код ЄДРПОУ 00032767.
Відповідач: Комунальне підприємство "Тернопільводоканал", 46008, м. Тернопіль, вул. Старий Поділ, буд. 7, код ЄДРПОУ 03353845.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано: 15 червня 2026 року. 
Суддя С.О. Хома