ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2028/25  Номер провадження 22-ц/814/2216/26	Головуючий у 1-й інстанції Цімбота Л. Г.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Лисенка Андрія Олександровича, представника ОСОБА_1 , на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 січня 2026 року (час проголошення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду із вказаним позовом, просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 1243047 від 18.01.2024 в сумі 69 712,50 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позову посилалося на невиконання відповідачем умов кредитного договору.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 січня 2026 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №1243047 від 18.01.2024 в загальному розмірі 69 712,5 грн та судовий збір у сумі 2 422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 грн.

В апеляційній скарзі адвокат Лисенко А.О., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення 55 412,50 грн. Ухвалити нове рішення яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути заборгованість у розмірі 14 300 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором. Кредитний договір між сторонами укладено 18.01.2024 строком на 360 днів, тобто до 12.01.2025, а нарахування проведено поза межами строку кредитування.
Позивачем заявлено до стягнення відсотки нараховані за період з 18.01.2024 по 21.06.2025 включно і відповідно до відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна денна процентна ставка становить 2,5 %, що прямо заборонено Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 та вніс зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, нормою Закону України "Про споживче кредитування" встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, але в даному випадку її застосувати неможливо, оскільки в силу нікчемності вищезазначених пунктів про нарахування процентів, проценти в кредитному договорі є неузгодженими. І обмеженням права відповідача, як споживача, є обмеження прав в розмірі більшої сплати процентів (тобто доходу) на користь кредитора.
Відповідач з 28.02.2024 є військовослужбовцем, який приймав безпосередню участь в бойових діях та з 14.07.2024 по теперішній час проходить військову службу в Збройних Силах України, приймає безпосередню участь в бойових діях щодо відсічі збройної агресії рф та дії кредитного договору вже був військовослужбовцем. Отже, сам факт наявності такого статусу є підставою для застосування імперативних норм відповідного Закону без будь-яких додаткових обставин.
Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.(ВС КЦС від 16 вересня 2020 року по справі 200/5647/18) Звертає увагу суду на те, що надані до суду копії розрахунків суми заборгованості є односторонніми арифметичними розрахунком стягуваних сум, які відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (в даному випадку фінансова установа). Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості, то такий не здійснений в належний спосіб, оскільки відсутні відомості про здійснені транзакції, нарахування, списання. Позивачем взято за основу суму боргу без надання відомостей про внесення коштів на погашення такої заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги повторно вказує зазначене у позові. Додатково зазначає, що позивачем нараховані проценти відповідно до вимог чинного законодавства у межах передбачених законом та на умовах укладеного договору. Відповідачу надавалась повна інформація щодо умов договору а тому він зобов`язаний сплатити заявлену позивачем суму боргу.

Рішення суду у частині укладення договору та отримання коштів не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється. 

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» ф ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №1243047, згідно з умовами якого відповідач отримав 14 300 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Строк кредиту 360 днів. Періодичність сплати процентів кожні 15 днів.( а.с.11)
Кредитний договір укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т426, що підтверджено довідкою про ідентифікацію.
Факт укладення зазначеного договору підтверджується копією договору про надання споживчого кредиту №1243047 від 18.01.2024 підписаного відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, додатком № 1 до договору, паспортом споживчого кредиту, інформаційним повідомленням від споживача фінансових послуг та довідкою про ідентифікацію.
21.06.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали Договір факторингу №21062024. Згідно вищевказаного Договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1243047 від 18.01.2024.( а.с.16 зворот – 18)
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №21062024 від 21.06.2024, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1243047 від 18.01.2024 складає 69712,5 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 14300 грн.; заборгованість за процентами – 55412,5 грн.( а.с.19 зворот)
Як вбачається з інформаційної довідки АТ КБ "Приват Банк", на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), по якому було зарахування коштів на суму 14 300,00 грн від 18.01.2024.( а.с.41)
Як вбачається з довідки ВЧ НОМЕР_3 , від 12.02.2026, молодший сержант ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції у період з 14.07.2024 по 12.02.2026.( а.с.64)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач в обгрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
З копії військового квитка (сторінка №9), долученого до апеляційної скарги, вбачається, що 28.02.2024 ОСОБА_1 зараховано до складу Збройних Сил України на підставі контракту (а.с.67). Суд першої інстанції розглянув справу без участі відповідача – поштові відправлення суду повернулися неврученими у зв?язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, отже відповідач відповідно до ст.130 ЦПК України вважався повідомленим належним чином, але фактично був позбавлений можливості подати суду свої заперечення проти позову і відповідні докази. 
Отже, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1  заборгованості за кредитним договором № 1243047 від 18.01.2024 (тіло кредиту) у розмірі 14 300 грн.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. 
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», звертаючись до суду з позовом, сплатило 2 422,40 грн судового збору (а.с.1)
Позов задоволено на 20,51 %.
Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» має право на стягнення з ОСОБА_1  витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 х 20,51% = 496,83 грн

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1  сплачено 1 454 грн судового збору. (т.3 а.с.149)
Апеляційна скарга задоволена на 79,49%.
Отже, ОСОБА_1 має право на стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 1454 х 79,49% =1 155,78 грн.

Оскільки матеріали справи не містять заперечень ОСОБА_1   щодо правильності нарахування позивачем витрат на послуги правничої допомоги, а відповідно постанови ВС від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, то ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» має право на стягнення з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Однак, враховуючи відсоток задоволених позовних вимог до стягнення підлягають витрати з правничої допомоги у розмірі 8000 х 20,51 % = 1 640,80 грн.

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскільки з ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,83 грн та 1 640,80 грн витрат на правничу допомогу, а з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1  підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 155,78 грн, то, враховуючи ч.10 ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1  необхідно стягнути різницю судових витрат, покладених на обидві сторони, в розмірі 1 155,78 – (496,83+ 1 640,80) = 981,85 грн, а також звільнити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»  від обов`язку сплачувати ОСОБА_1  частину судового збору.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Лисенка Андрія Олександровича, представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 січня 2026 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №1243047 від 18.01.2024 в загальному розмірі 14 300 грн та судові витрати у сумі 981,85 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 травня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов