ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/1939/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді О.С. Скрипчук 
суддів Н.М. Кравчук
О.І. Матущак,
секретар судового засідання Постолатій В.Р., 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» б/н від 02.03.2026 (вх. № 01-05/586/26 від 02.03.2026)
на рішення Господарського суду Львівської області від 10.02.2026 (повний текст рішення складено 12.02.2026, суддя Іванчук С.В.)
у справі № 914/1939/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна група» 
до відповідача: Львівського комунального підприємства «Львівсвітло»
про: стягнення коштів в сумі 500 000,00 грн
за участю представників сторін:
від позивача: Майор І.В.
від відповідача: Цуняк Г.Б.
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично інвестиційна група» до Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» про стягнення безпідставно коштів в сумі 500 000,00 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що на вимогу споживача та для належного виконання Договору, укладеного за результатами публічної закупівлі, між Постачальником та АТ «КБ «ГЛОБУС» (Банком - Гарантом), було укладено договір про надання гарантії № 44753/ЮГ-25 та сплачено Гарантію у розмірі 500 000,00 грн. 
Так, позивач зазначає, що відповідач, зловживаючи своїми правами, направив гаранту вимогу про перерахування суми гарантії та отримав цю суму без будь якої правової підстави. На переконання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна група», вимога про сплату гарантії є незаконною, що спричинило негативні наслідки для позивача.
Позивач вказує, що якщо бенефіціар за відсутності основного зобов`язання звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, то таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок іншої особи, оскільки за загальним правилом частини першої в статті 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал).
Враховуючи дані обставини позивач просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти за гарантією в розмірі 500000грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.02.2026 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично інвестиційна група» 500 000, 00 грн заборгованості та 7 500, 00 грн судового збору.
Так, судом першої інстанції із підписаних обома сторонами актів приймання - передачі електроенергії встановлено, що позивачем виконано умови договору про постачання електричної енергії споживачу № 1ЕІГ із врахуванням погодженого сторонами у додатковій угоді №3 від 12.05.2025 року та додатку №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №1 ЕІГ від 30.01.25р обсягу - 3 365 403 кВт*год.
Окрім того, місцевим судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Інвестиційна група» повідомило відповідача про те, що внаслідок об`єктивних змін, незалежних від волі сторін, у березні 2025 року на ринку електричної енергії відбулися критичні коливання цін та інші зміни, які призвели до значних фінансових втрат підприємства і чотириразового потрапляння ТОВ «Енергоінвестгруп» у переддефолтний стан протягом зазначеного періоду.
Достовірність зазначеної інформації підтверджується даними, опублікованими на офіційному сайті НЕК «Укренерго». У зв`язку з цим позивач звернувся до ЛКП «Львівсвітло» з пропозицією внести зміни до Договору, а саме виключити п. 13.7 Договору та передбачити можливість здійснення авансових платежів, що дозволило б мінімізувати касовий розрив у розрахунках.
Листом від 31.03.2025 №25-254 ЛКП «Львівсвітло» відмовило ТОВ «Енергоінвестгруп» у внесенні запропонованих змін до Договору.
Так, враховуючи наведене, місцевий суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів настання гарантійного випадку, передбаченого п. 1.2 договору про надання гарантії №44753/ЮГ-25 від 28.01.2025. При цьому суд встановив, що позивач повідомив відповідача про припинення дії договору відповідно до п. 13.5 договору у зв`язку з неприйняттям запропонованих змін, а доказів оскарження таких дій постачальника чи внесення змін до договору матеріали справи не містять.
Також суд врахував, що банком-гарантом було сплачено 500 000,00 грн за рахунок грошового покриття позивача, а тому, за відсутності належного підтвердження порушення основного зобов`язання, отримання відповідачем коштів гарантії є безпідставним.
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області від 10.02.2026, відповідачем через систему «Електронний суд» було подану апеляційну б/н від 02.03.2026 (вх. № 01-05/586/26 від 02.03.2026) в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та увалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Апелянт зазначає, що одностороння відмова від договору є порушенням, а не «взаємною згодою», однак суд залишив поза увагою першопричину конфлікту. Адже, саме постачальник 31.03.2025 року надіслав одностороннє повідомлення про розірвання договору. Згідно із Законом України «Про публічні закупівлі» та умовами тендерного договору, постачальник не має права розірвати договір, якщо йому стали невигідні ціни на ринку або він потрапив у переддефолтний стан (це його комерційний ризик). Одностороння відмова від виконання зобов`язань є прямим порушенням договору, що і стало підставою (гарантійним випадком) для стягнення штрафних санкцій (гарантії).
Так, скаржник вказує, що Додаткова угода № 3 - це вимушене закриття фінансових розрахунків, а не амністія постачальника. Суд першої інстанції помилково потрактував Додаткову угоду № 3 (від 12.05.2025) як взаємну згоду на припинення договору. Додаткова угода № 3 з попереднім постачальником була підписана виключно для того, щоб підвести бухгалтерські підсумки (закрити акти) за фактично спожиті кіловати у квітні (до моменту переходу на постачальника «останньої надії») та легалізувати ціну згідно з постановою КМУ № 1178 від 12.10.2022 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування для оплати вже отриманого товару. Вона не скасовує факту порушення (зриву річного постачання).
Окрім того, апеянт звертає увагу на те, що постачальник ініціював розірвання договору через те, що на оптовому ринку виникли проблеми (переддефолтний стан, стрибки цін), однак, уклав договір, який опублікований у системі Prozorro. Тим самим, постачальник взяв на себе підприємницькі ризики зміни кон`юнктури ринку. Неспроможність постачальника виконувати договір через власні борги або дефолтний статус на ринку електроенергії є його виною, а не форс - мажором. Тому стягнення забезпечення виконання договору (банківської гарантії) є законною компенсацією замовнику за те, що він був змушений екстрено переходити на дорожчого постачальника «останньої надії».
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Львівської області без змін.
Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.
У судове засідання 20.05.2026 з?явився представник позивача, надав пояснення, проти задоволення апеляційної скарги заперечив.
У судове засідання 20.05.2026 з?явився представник відповідача, надав пояснення, доводи апеляційної скарги підтримав.
Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.
За результатами проведення публічної закупівлі в електронній системі Prozorro (ідентифікатор № UA-2025-01-03-004571-а) 30.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна група» (надалі - Постачальник) та Львівське комунальне підприємство «Львівсвітло» (надалі - Споживач) уклали договір про постачання електричної енергії споживачу №1ЕІГ, відповідно до п. 2.1. якого постачальник зобов`язується постачати електричну енергію споживачу, а споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.
Строк (термін) поставки (передачі) Товару: до 31 грудня 2025 року (пункт 3.1. договору).
За умовами п.3.3 договору обсяг закупівлі електричної енергії за цим договором становить 17 127 400 кВт*год.
Додатком № 1 до договору є інформація про прогнозне споживання електричної енергії по місцях та об`єкт (об`єкти) електропостачання; додаток № 2 порядок визначення та зміни ціни за одиницю товару; додаток № 3 примірна форма Додаткової угоди про визначення ціни за одиницю Товару.
10.03.2025 сторони уклали додаткову угоду № 1, якою встановили ціну за лютий 2025 року 10,130040012 грн/кВт/год. Додатковою угодою № 2 від 08.04.2025 сторони встановили ціну за березень 2025 року 9,448140012 грн/кВт/год.
12 травня 2025 року сторони підписали додаткову угоду №3 до договору про постачання електричної енергії від 30 січня 2025 року, відповідно до п. 1 якої ціна за одиницю товару у квітні місяці 2025 року склала 8,413008012 грн/кВт/год.
У пункті 2 додаткової угоди №3 від 12.05.2025 зазначено, що керуючись ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, статтею 188 Господарського кодексу України, підпунктом 1 пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, пунктами 3.4, 13.6 та 13.8 договору про постачання електричної енергії споживачу від 30 січня 2025 року № 1ЕІГ, сторони дійшли до взаємної згоди щодо внесення змін до пунктів 3.1, 3.3, 5.1, 13.1 Договору та викладення їх у такій редакції:
« 3.1 Строк (термін) поставки (передачі) Товару: до 21 квітня 2025 року (включно);
« 3.3 Обсяг закупівлі електричної енергії за цим договором становить 3 365 403кВатгод.
"5.1 Загальна сума договору становить 31867098,52грн.; з ДКСУ МФО 822017 р/р UА508201720344300002000054885 - 25 221 600,19грн.; з ПАТ ЛБ «УКРГАЗБАНК МФО 320478 рр. UА 163204780000000026007273563 - 6 645 498.33 грн ; « 13.1. Договір набирає чинності з 01 02.2025р. та діє до 30.06.2025р (включно), а в частині виконання фінансових зобов`язань сторонами до повного їх виконання».
Відповідно до п.3 та 4 додаткової угоди № 3 інші умови Договору залишаються незмінними і Сторони підтверджують по них свої зобов`язання. Сторони дійшли згоди, що згідно частини 3 ст. 631 Цивільного Кодексу України умови цієї Додаткової угоди застосовуються до відносин між Сторонами, які виникли до її укладання з 01.04.2025 р.
На виконання умов договору про постачання електричної енергії споживачу №1ЕІГ, із врахуванням змін погоджених сторонами у додатковій угоді №3, позивачем поставлено відповідачу електричну енергію, про що сторонами складено акти приймання-передачі електроенергії, так за розрахунковий період: лютий 2025 року позивачем було виставлено: Рахунок № 177 на оплату послуг з електричної енергії та сторонами підписано Акт приймання-передачі електроенергії №141 від 10.02.2025 року в обсязі 1 354 702 кВт*год., за розрахунковий період: березень 2025 року позивачем виставлено: Рахунок № 327 на оплату послуг з електричної енергії та сторонами підписано Акт приймання-передачі електроенергії №278 від 08.04.2025 року в обсязі 1 186 196 кВт*год, за розрахунковий період: квітень 2025 року позивачем було виставлено: Рахунок № 476 на оплату послуг з електричної енергії та сторонами підписано Акт приймання-передачі електроенергії № 390 від 12.05.2025 року в обсязі 824 530 кВт*год.
28.01.2025 АТ «Комерційний банк «Глобус» (Банк-Гарант) та ТзОВ «Енергетично-інвестиційна група» (принципал) укладено договір гарантії №44753/ЮГ-25 від 28.01.2025р.
Положенням п. 1.1-1.3 даного договору сторонами погоджено, що Даний Договір регулює правовідносини Сторін щодо надання Банком-Гарантом гарантії виконання договору (надалі - «Гарантія» або «Гарантійне зобов`язання») з метою забезпечення належного виконання Принципалом умов Договору про постачання електричної енергії споживачу іменований надалі (надалі - Договір), що буде укладено на закупівлю товару: ДК 021:2015: 09310000-5 - Електрична енергія, з Львівським Комунальним Підприємством «Львівсвітло», код ЄДРПОУ 03348577, що знаходиться за адресою: 79051, Україна, м. Львів, вул. А.Лінкольна,8, банківські реквізити: п/р НОМЕР_1 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАИК» , МФО 320478 (надалі - Основне зобов`язання). Гарантійним випадком є невиконання/неналежне виконання Принципалом перед Бенефіціаром Основного зобов`язання, а саме: невиконання або неналежне виконання переможцем прийнятих на себе зобов`язань відповідно до договору про закупівлю, а саме: ДК 021:2015: 09310000-5 - Електрична енергія, відповідно до Основного зобов`язання. Надана в межах цього Договору Гарантія є безумовною, безвідкличною.
Пунктами 2.1-2.5.3 договору сума і валюта Гарантії: 500 000,00 грн. (П`ятсот тисяч гривень 00 копійок) (код валюти платежу - 980 (гривня) (надалі - «Гарантійна сума»). Строк дії Гарантії - з « 28» січня 2025 року до « 31» грудня 2025 року включно. Відповідальність Банка-Гаранта обмежується Гарантійною сумою, обумовленою п. 2.1. цього Договору. Після кожного здійснення платежу за Гарантією на користь Бенефіціара зобов`язання за Гарантією будуть зменшуватись на суму здійсненого платежу, а у випадку сплати на користь Бенефіціара повного розміру Гарантійної суми вона вважається виконаною та припиняє свою дію. Гарантія надається шляхом передачі Гарантійного листа, в якому викладені умови Гарантії, після належного виконання вимог п.п. 3.1.-3.2. цього Договору щодо сплати комісії та розділу 4 цього Договору щодо умов забезпечення виконання Принципалом зобов`язань за Договором. Другий екземпляр Гарантійного листа має бути засвідчена підписом уповноваженої особи Принципала, відбитком його печатки та є невід`ємною частиною цього Договору. Шляхом отримання оригіналу Гарантійного листа Принципал підтверджує, що він ознайомлений та згоден з її змістом. Гарантія припиняється у разі: Закінчення строку дії Гарантії, передбаченого п. 2.2. цього Договору; Своєчасного виконання у повному обсязі Принципалом своїх зобов`язань перед Бенефіціаром за Договором; Сплати Банком-Гарантом на користь Бенефіціара повного розміру Гарантійної суми.
Листами від 24.03.2025 р. 32403-7, від 27.03.2025 р. №2703-5, ТОВ «Енергетично-Інвестиційна група» було повідомлено ЛКП «Львівсвітло» про пропозицію внести зміни до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №1ЕІГ від 30.01.2025 р.
Листом від 31.03.2025 р. №25-254 ЛКП «Львівсвітло» відмовило ТОВ «Енергоінвестгруп», щодо його пропозиції внести зміни до Договору.
ЛКП «Львівсвітло» звернулось з листом №25-803 від 23.04.25р. до АТ «Комерційний банк «Глобус» із вимогою про сплату суми банківської гарантії, зокрема у зв`язку із тим, що на адресу ЛКП «Львівсвітло» 31.03.2025р. надійшло повідомлення від ТзОВ «Енергетично-Інвестиційна група» про розірвання договору. Таким чином постачальник не виконав своїх зобов"язань перед замовником тому просив перерахувати на рахунок ЛКП «Львівсвіто» банківську гарантію у розмірі 500 000 грн.
07.05.2025 АТ КБ «Глобус» здійснило оплату ЛКП «Львівсвітло» банківської гарантії в розмірі 500 000грн. , що підтверджується меморіальним ордером №6908.
Листом вих.№1-1522 від 07.05.2025 АТ КБ «Глобус» повідомило ТзОВ «Енергетично-інвестиційна група» про здійснення оплати банківської гарантії.
12.05.2025 згідно із протоколом проведення переговорів щодо закупівлі електричної енергії на умовах постачальника «останньої надії» на період 22.04.2025 по 30.04.2025 погоджено з ДП ЗД «Укрінтеренерго» постачання ЛКП «Львівсвітло» електричної енергії на умовах постачальника «останньої надії» про що укладено Додаткову угоду №1 якою було передбачено, що строк поставки(передачі) товару до 21 квітня 2025 року.
Листом №342/06 від 09.06.2025 позивач скерував відповідачу вимогу про повернення безпідставно отриманої банківської гарантії в розмірі 500 000 грн.
При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.
У ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії», зокрема, зазначено, що роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами (п. 1.1.1. ПРРЕЕ).
Згідно із п. 1.1.2. ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії споживачу це домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами; постачання електричної енергії - продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору.
Постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку (п. 1.2.7. ПРРЕЕ).
За змістом п. 4.7, 4.8. ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).
Сторони у справі 30.01.2025 уклали договір про постачання електричної енергії споживачу № 1ЕІГ.
У додатковій угоді №3 від 12.05.2025 сторони погодили «п.3.1 Строк (термін) поставки (передачі) Товару: до 21 квітня 2025 року (включно).
Так, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що додаткова угода № 3 - це вимушене закриття фінансових розрахунків, а не амністія постачальника. Суд першої інстанції помилково потрактував Додаткову угоду № 3 (від 12.05.2025) як взаємну згоду на припинення договору.
Щодо таких аргументів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Так, 12 травня 2025 року між Сторонами було укладено Додаткову угоду №3 до Договору №1ЕІГ про постачання електричної енергії від 30 січня 2025 року (далі- Додаткова угода №3).
Відповідно до п 2 Додаткової угоди №3 Сторони дійшли до взаємної згоди щодо внесення змін до Договору, керуючись ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України, статтею 188 Господарського кодексу України, підпунктом 1 пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», пунктами 3.4, 13.6 та 13.8 договору про постачання електричної енергії споживачу від 30 січня. Зокрема, був змінений строк (термін) поставки (передачі) Товару: до « 21» квітня 2025 року (включно).
Відповідно до ч.1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 188 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Додатковою угодою, підписаною двома сторонами, було зменшено строк постачання електричної енергії до 21.04.2025 року (включно). Постачати електричну енергію Споживачу після 21.04.2025 року не було обов`язком ТОВ «Енергоінвестгруп» з огляду на те, що строк (термін) поставки (передачі) Товару закінчився.
Апелянт не заперечує факт укладення Додаткової угоди №3.
Відповідно до ч.2 ст. 638 ЦК України Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Так, колегія суддів зазначає, що хоча укладення Додаткової угоди №3 від 12.05.2025 було ініційовано позивачем, відповідач не був позбавлений можливості не погоджуватись із запропонованими умовами та не підписувати відповідні зміни до договору.
Водночас, сторони дійшли згоди щодо укладення Додаткової угоди №3 від 12.05.2025, що підтверджується її підписанням та скріпленням печатками обох сторін.
Отже, Додаткова угода №3 не може вважатись технічним документом для закриття фінансових розрахунків. Цей документ не є штучним, оскільки це не відповідає правовій природі цивільно-правових правочинів. 
Укладення додаткової угоди між сторонами є двостороннім правочином, який відображає узгоджену волю обох сторін. Відтак, зазначена додаткова угода правомірно була врахована місцевим судом при ухваленні судового рішення.
Відповідно до додатку №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №1 ЕІГ від 30.01.25р. сторонами погоджено та визначено договірні обсяги закупівлі електричної енергії в період з 01.02.25р по 21.04.25р. разом за 2 місяці і 21 день 2025р.в загальному обсязі 3 365 403 кВт*год, а саме в наступних обсягах (помісячно): з 01.02.2025р. по 28.02.2025 р. -1 354 702 кВт*год ; з 01.03.2025р по 31.03.2025р. -1 186 196 кВт*год; з 01.04.2025р. по 21.04.2025 р - 824 505 кВт*год..
Як вбачається із підписаних обома сторонами актів приймання -передачі електроенергії за лютий-квітень 2025р. Акт приймання-передачі електроенергії №141 від 10.02.2025 року в обсязі 1 354 702 кВт*год, Акт приймання-передачі електроенергії №278 від 08.04.2025 року в обсязі 1 186 196 кВт*год, Акт приймання-передачі електроенергії № 390 від 12.05.2025 року в обсязі 824 530 кВт*год позивачем виконано умови договору про постачання електричної енергії споживачу № 1ЕІГ із врахуванням погодженого сторонами у додатковій угоді №3 від 12.05.2025 року та додатку №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №1 ЕІГ від 30.01.25р обсягу- 3 365 403 кВт*год.
Підставою для звернення відповідача до банку про здійснення оплати банківської гарантії у листі №25-803 від 23.04.25р відповідачем вказано про надходження 31.03.2025р. повідомлення від ТзОВ «Енергетично-Інвестиційна група» про розірвання договору.
Як вбачається із матеріалів справи Листами від 24.03.25р. 32403-7, від 27.03.2025 р. №2703-5, ТОВ «Енергетично-Інвестиційна група», повідомила відповідача, що унаслідок об`єктивних змін, незалежних від волі сторін, у березні 2025 року відбулися критичні коливання цін (та інші зміни) на ринку електроенергії, що призвело до значних фінансових втрат підприємства, що спричинило чотириразове потрапляння ТОВ «Енергоінвестгруп» у переддефолтний стан протягом зазначеного періоду. Достовірність цієї інформації підтверджується даними, опублікованими на сайті НЕК «Укренерго» у зв"язку із чим звертається до ЛКП «Львівсвітло» із пропозицією внести зміни до Договору виключити п. 13.7. Договору та передбачити можливість авансових платежів, що дозволило б мінімізувати касовий розрив у платежах.
Листом від 31.03.2025 р. №25-254 ЛКП «Львівсвітло» відмовило ТОВ «Енергоінвестгруп», щодо його пропозиції внести зміни до Договору.
У листі вих. №3103-7 від « 31» березня 2025 року скерованому відповідачу, позивач зокрема зазначив, що Листом від 27.03.2025 р. №2703-5, ТОВ «Енергоінвестгруп» було повідомлено ЛКП «Львівсвітло» про пропозицію внести зміни до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №1ЕІГ від 30.01.2025 р. (далі - Договір). Листом від 31.03.2025 р. №25-254 ЛКП «Львівсвітло» відмовлено ТОВ «Енергоінвестгруп», щодо його пропозиції внести зміни до Договору. Тому, на підставі відмови від запропонованих змін постачальником у порядку п. 13.5 та п.9.6 договору вимушені повідомити про припинення дії договору з 22.04.25р. (за 20днів до введення в дію ).
Відповідно до п. 13.5 Договору дія цього договору також припиняється в таких випадках зокрема: у разі неприйняття споживачем своєчасно запропонованих (за 20 днів до введення в дію) постачальником змін до договору, що викликані змінами регульованих складових ціни та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або щодо умов постачання електричної енергії.
Згідно із п. 9.6. договору, постачальник не несе відповідальності за припинення дії цього Договору у разі неприйняття споживачем своєчасно запропонованих (за 20 днів до введення в дію) постачальником змін до цього Договору, що викликані змінами регульованих складових ціни та/або змінами в нормативно- правових актах щодо формування цієї ціни або щодо умов постачання електричної енергії.
Відтак, враховуючи наведені вище обставини, лист №3103-7 від 31 березня 2025 року позивачем скеровано із врахуванням положень п. 13.5 Договору №1ЕГ.
Доказів внесення змін до договору чи визнання недійсним договору із додатковими угодами суду не представлено.
Інших обставин та доказів в підтвердження настання гарантійного випадку визначеного п.1.2 договору про надання гарантії 344753/ЮГ-25 від 28.01.25р. не наведено та не представлено.
Колегія суддів зазначає, що доводи апелянта щодо правомірності його дій не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.
Пунктом 6.1.9 договору передбачено, що споживач має право оскаржувати будь-які несанкціоновані, неправомірні чи інші дії Постачальника, що порушують права Споживача, а у пункті 11.2 також зазначено, що сторона не позбавлена права щодо вирішення спору у судовому порядку. Однак, доказів оскарження дій постачальника матеріали справи не містять.
Згідно із ст 560. ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
За умовами ст.569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.
Верховний суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.05.24р. у справ №910/17772/20, зокрема зазначив, що призначенням інституту гарантії (§ 4 глави 49 ЦК України) є надання упевненості учасникам обороту в тому, що бенефіціар гарантовано і швидко одержить платіж, якщо надасть документи, передбачені гарантією (наприклад, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо), причому навіть і в тому випадку, коли між принципалом і бенефіціаром існує спір щодо виконання зобов`язання. Запорукою тому має бути надійність банківської системи. Тим самим у разі виникнення спору щодо наявності чи відсутності боргу принципала останній та бенефіціар в частині стягнення боргу міняються місцями: не бенефіціар звертається до суду за стягненням боргу (бо він вже одержав від гаранта суму боргу, яку вважав наявною), а принципал позивається до суду про стягнення з бенефіціара суми, яку принципал вважає отриманою за його рахунок без достатньої правової підстави (глава 83 ЦК України) з огляду на відсутність боргу принципала.
У постанові ВС від 27.06.2024 року по справі № 910/14987/23 зокрема зазначено, що обов`язок банку чи іншої фінансової установи щодо видачі банківської гарантії виникає з договору між принципалом і такою фінансовою установою. Забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.
Законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплату грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.
Положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина третя статті 563 ЦК України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення. Отже, кредитор-бенефіціар має право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за незалежною від цього зобов`язання гарантією. Якщо він не отримає виконання за основним зобов`язанням, то, пред`явивши вимогу гаранту, отримає виконання.
Якщо ж бенефіціар за відсутності основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням з інших підстав, є недійсним) звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, то таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого, оскільки за загальним правилом частини першої статті 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал). Він вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України.
Для належного виконання Договору, укладеного за результатами публічної закупівлі, між Постачальником та АТ «КБ «ГЛОБУС» (Банком-Гарантом), було укладено договір про надання гарантії № 44753/ЮГ-25 та банком -гарантом сплачено відповідачу суму гарантії у розмірі 500 000,00 грн..
Відповідно до положень п.4.1 Договору про надання банківської гарантії №44753/ЮГ-25 від 28.01.25р виконання Принципалом зобов`язань за цим Договором (відшкодування суми Гарантійного платежу за Гарантією, сплати комісії Банку-Гаранту за розгляд та перевірку пакету документів щодо надання Гарантії, сплати процентів за користування грошовими коштами за період, починаючи з одинадцятого робочого дня з дати здійснення Гарантійного платежу до дати його відшкодування Принципалом, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених цим Договором) забезпечується: 4.1.1. грошовим покриттям від ТОВ "Енергоінвестгруп", код ЄДРПОУ 44494907, в розмірі 500 000,00 грн. (П`ятсот тисяч гривень 00 копійок) (код валюти платежу 980 (гривня) UAH), які розміщуються на рахунку в АТ «КБ «ГЛОБУС» .
Пунктом 4.2 Договору про надання банківської гарантії №44753/ЮГ-25 від 28.01.25р.зазначено, що виконання умов забезпечення зобов`язань за цим договором означає належне оформлення правочину забезпечення (застави, іпотеки, поруки, гарантії, інших видів забезпечення), що включає підписання кожного договору уповноваженими особами, його нотаріальне посвідчення (у випадках, передбачених чинним законодавством або умовами договору), проведення (здійснення) встановлену чинним законодавством або договором процедури реєстрації відносин забезпечення (застави, іпотеки, поруки, гарантії, інших видів забезпечення), передачу предмета забезпечення у володіння заставодержателя чи третьої особи (якщо це передбачено відповідним договором), тобто здійснення Принципалом (Заставодавцем, Гарантом, Поручителем) всіх необхідних дій, що дозволяють договору забезпечення (застави, іпотеки, поруки, гарантії, іншому договору забезпечення) набути чинності, та встановити пріоритет Банка-Гаранта на предмет забезпечення, а також належне виконання обов`язків за договором(ами) забезпечення протягом його (їх) дії.
Оплата банківської гарантії відповідачу підтверджується меморіальним ордером №6908 від 07.05.25р. АТ КБ «Глобус» .
Як вбачається із листа №1-1522 від 07.05.25р. АТ «Комерційний банк «Глобус» скерованому ТОВ «Енергетично-Інвестиційна група», АТ «КБ «ГЛОБУС» 07.05.2025 здійснив сплату в розмірі 500 000,00 грн. (надалі - сума Гарантійного платежу) на виконання зобов`язань за Банківською гарантією № 44753 від 28.01.2025, що надана на користь Львівського Комунального Підприємства «Львівсвітло», Код ЄДРПОУ 03348577, згідно Договору про надання гарантії № 44753/ЮГ-25 (гарантія виконання) від 28.01.2025, за рахунок грошового покриття ТОВ «Енергетично-Інвестиційна група».
Відтак, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що, з огляду на сплату банком-гарантом відповідачу суми банківської гарантії у розмірі 500 000 грн за рахунок грошового покриття позивача на підставі договору про надання гарантії №44753/ЮГ-25 від 28.01.2025, укладеного між позивачем та банком-гарантом, а також недоведеність обставин на підтвердження настання гарантійного випадку, визначеного п. 1.2 договору про надання гарантії №44753/ЮГ-25 від 28.01.2025, вимоги позивача до відповідача про стягнення сплаченої банківської гарантії є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 10.02.2026 у справі № 914/1939/25.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 
УХВАЛИВ :
1.Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» б/н від 02.03.2026 (вх. № 01-05/586/26 від 02.03.2026) залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Львівської області від 10.02.2026 у справі № 914/1939/25 залишити без змін.
3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук
Суддя Н.М. Кравчук
Суддя О.І. Матущак