КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2026 року Київ № 320/40642/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
I. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.05.2024 № 262240019837 щодо відмови зарахувати період проходження військової служби з 05.08.1980 по 08.10.1992;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 05.08.1980 по 08.10.1992 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, починаючи з 31.12.2022.
II. Позиція позивача та заперечення відповідача
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте відповідачем безпідставно відмолено у призначенні пенсії у зв`язку з не зарахуванням до страхового стажу періоду проходження військової служби з 05.08.1980 по 08.10.1992, що стало підставою для звернення до суду. 
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 06.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
Із урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та наділений адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджено паспортом серії НОМЕР_1 .
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.11.2023, що набрало законної сили 08.05.2024 у справі № 120/9681/23, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №262240019837 від 27.03.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , а саме: з 21.01.1993 по 02.06.1993, з 23.01.1995 по 19.02.1995, з 20.02.1995 по 25.09.2000 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.03.2023 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до запису № 1 у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , позивач проходив військову службу у Збройних Силах СРСР у період з 05.08.1980 по 08.10.1992.
Копії військового квитка серії НОМЕР_3 , на який посилається в позові позивача, не надано.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.05.2024 № 262240019837 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », відмовлено в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Як видно зі змісту оскаржуваного рішення, згідно з рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.11.2023 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2024 по справі № 120/9681/23, повторно розглянуто заяву від 20.03.2023 № 5417 (вебпортал) позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 (2300912237), не працює, щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 26 названого Закону, наявність страхового стажу передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2022 по 31.12.2022 – не менше 29 років.
Відповідно до наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка) загальний страховий стаж враховано повністю згідно з висновками рішення суду та складає 27 років 7 місяців 26 днів, що не достатньо для призначення пенсії за віком.
Крім того, із листа відповідача від 15.07.2024 № 2600-0202-8/138038 убачається, що позивач звернувся 20.03.2023 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви були долучені такі документи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, трудова книжка. Документи, що підтверджують періоди проходження військової служби не надавалися. У зв`язку із цим питання щодо не врахування до страхового стажу періодів військової служби не розглядалися та рішення не виносилося. На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.11.2023 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2024 по справі № 120/9681/23, Головне управління повторно розглянуло заяву позивача від 20.03.2023. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачу було відмовлено в призначенні пенсії.
Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
За правилами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Стаття 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
VI. Оцінка суду
За правилами статті 26 Закон № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2022 по 31.12.2022 не менше 29 років.
У разі відсутності, починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2022 по 31.12.2022 - від 19 до 29 років.
Нормами статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
За правилами пункту 6 Порядку № 637, для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Судом установлено, що підставою звернення з позовом до суду, на думку позивача, є незарахування відповідачем до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду проходження військової служби з 05.08.1980 по 08.10.1992.
Як установлено судом, відповідно до запису № 1 у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , позивач проходив військову службу у Збройних Силах СРСР у період з 05.08.1980 по 08.10.1992.
Натомість, копії військового квитка серії НОМЕР_3 , на який посилається в позові позивача, до суду не надано. Не надано військового квитка й відповідачу.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.05.2024 № 262240019837 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », відмовлено в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що згідно з рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.11.2023 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2024 по справі № 120/9681/23, повторно розглянуто заяву від 20.03.2023 № 5417 (вебпортал) позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_4 ), не працює, щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 26 Закон № 1058-IV, наявність страхового стажу передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Згідно із частиною першою статті 26 Закон № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2022 по 31.12.2022 – не менше 29 років.
За твердженнями відповідача, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, відповідно до наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка) загальний страховий стаж враховано повністю згідно з висновками рішення суду та складає 27 років 7 місяців 26 днів, що не достатньо для призначення пенсії за віком.
Таким чином, суд констатує, що зміст оскаржуваного у цій справі рішення відповідача від 10.05.2024 № 262240019837 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », не містить жодних посилань на те, що відповідачем не зараховано до страхового стажу спірний період проходження військової служби з 05.08.1980 по 08.10.1992. Таке питання відповідачем взагалі не розглядалось.
Крім того, із листа відповідача від 15.07.2024 № 2600-0202-8/138038 встановлено, що позивач звернувся 20.03.2023 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
До заяви були долучені такі документи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, трудова книжка. 
Документи, що підтверджують періоди проходження військової служби не надавалися.
У зв`язку із цим питання щодо не врахування до страхового стажу періодів військової служби не розглядалися та рішення не виносилося. 
На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.11.2023 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2024 по справі № 120/9681/23, Головне управління повторно розглянуло заяву позивача від 20.03.2023. 
У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачу було відмовлено в призначенні пенсії.
Не заперечуючи право позивача на зарахування до його страхового стажу спірного періоду проходження військової служби за наявності підтверджуючих документів, зважаючи на недоведеність позивачем порушення його прав оскаржуваним рішенням у контексті заявлених позовних вимог та підстав позову, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог із наведених підстав.
Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав стверджувати порушення прав позивача оскаржуваним рішенням у частині незарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби з 05.08.1980 по 08.10.1992, оскільки таке питання не було предметом розгляду заяви позивача.
VII. Висновок суду
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.
VIІI. Розподіл судових витрат
Оскільки у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.