Номер провадження: 33/813/665/26
Номер справи місцевого суду: 947/21035/25 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.05.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Губської Христини Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2025 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

У С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №442893 від 04 вересня 2025 року слідує, що 26.05.2025 року о 15:45 год., за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, біля будинку № 6-В, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керуючи автомобілем марки «RENAULT», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів та мови, після чого відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..
Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Губська Х.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2025 року скасувати, закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом з апеляційною скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2025 року, в обґрунтування якого зазначено, що в день ухвалення повного тексту оскаржуваної постанови сторона захисту не була присутньою, в підсистемі «Електронний суд» лише 29.12.2025 року ознайомились з такою постановою та подали первинно апеляційну скаргу 06.01.2026 року. Крім того, постановою Одеського апеляційного суду 16.02.2026 року повернуто подану нею апеляційну скаргу.
В обґрунтування своїх вимог зазначав, що судом першої інстанції не було забезпечено всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Зазначали, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом, так як формулювання інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення не відповідає зазначеним у Інструкції та КУпАП вимогам, час вчинення адміністративного правопорушення у протоколі зазначений зі слів та не підтверджено належними доказами . Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація, щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом.
Вважали, що з направлення водія на проведення медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння не можливо встановити хто саме проводив огляд чи проводився він взагалі.
Зазначали, що матеріали відеозапису не містять доказів зупинки транспортного засобу під час керування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, а долучений відеозапис з мобільного телефону є недопустимим доказом у справі.
Вважали, що докази надані поліцейськими є такими, що отримані з порушенням вимог Інструкції та КУпАП.
Зазначали, що свідчення свідка ОСОБА_2 є мінливими, містять суперечливі відомості, які не підтверджено належними та допустимими доказами.
Виходячи з вищевикладеного вважали, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам поліцейських, а заперечення сторони захисту залишено поза увагою.
Явка в судове засідання
Сторона захисту була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання, в судове засідання з`явились ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та надали свої пояснення.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення адвоката Губської Х.Ю., Лясковського В.Л. перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Встановлено, що при подачі апеляційної скарги ОСОБА_3 не було заявлено клопотання про поновлення строку, яку постановою Одеського апеляційного суду 16.02.2026 року повернуто. 
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що в день ухвалення повного тексту оскаржуваної постанови сторона захисту не була присутньою, в підсистемі «Електронний суд» лише 29.12.2025 року ознайомились з такою постановою та подали первинно апеляційну скаргу 06.01.2026 року.
В подальшому адвокат через суд першої інстанції 17 лютого 2026 року повторно звернулася з апеляційною скаргою.
Враховуючи, що у межах строку на апеляційне оскарження стороні захисту, через вищевикладені обставини не видалось можливим подати вчасно апеляційну скаргу, з метою забезпечення права учасників справи на доступ до правосуддя та перегляд справи судом вищого рівня, що є складовою права на справедливий суд, апеляційний суд, вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови від 26 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_1 .
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення ;
-сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу; 
- відеозаписом з місця події.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Апеляційним судом перевіряючи мотиви з яких виходив суд першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив вірний висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №442893 від 04 вересня 2025 року слідує, що 26.05.2025 року о 15:45 год., за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, біля будинку № 6-В, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керуючи автомобілем марки «RENAULT», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів та мови, після чого відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що транспортний засіб «RENAULT», номерний знак НОМЕР_1 зупинено ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, біля будинку № 6-В за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , яким було викликано поліцейських. Під час спілкування та перевірки документів, поліцейським виявлено в ОСОБА_1 запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову у зв`язку з чим поліцейський запропонував останньому пройти огляд на місці зупинки чи в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейських ОСОБА_1 повідомив, що він відмовляється від проходження такого огляду. Надалі поліцейськими складено адміністративні матеріали, роз`яснено його права та обов`язки та після чого надано ОСОБА_1 для ознайомлення. Поліцейські не чинили ОСОБА_1 перешкод для того, щоб пройти огляд на стан сп`яніння, натомість ОСОБА_1 свідомо прийняв без будь-якого тиску рішення відмовитись від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- поясненням ОСОБА_2 , встановлено, що останній побачив як ОСОБА_1 виходячи з магазину «АТБ» сів за кермо «RENAULT», номерний знак НОМЕР_1 , вжив з пляшки «горілку» та почав рухатись керуючи вказаним автомобілем, на що ОСОБА_2 зробив зауваження, ОСОБА_1 вибачився та залишив даний автомобіль, через двадцять п`ять хвилин ОСОБА_2 знов побачив, що ОСОБА_1 повернувся до вказаного автомобілю, сів за кермо та розпочав рух, на що ОСОБА_2 виклав поліцію;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ООМЦПЗ ООР» від 26.05.2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову, огляд не проводився у зв`язку з відмовою останнього (а.с.6) .
Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебував та на вимогу поліцейського фактично своїми діями та поведінкою відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом, апеляційний суд вважає не слушними, так як із вище досліджених доказів судом першої інстанції зроблено вірні висновки, що докази наявні в матеріалах справи узгоджуються між собою та в сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення. Щодо недоліків виявлених стороною захисту у протоколі про адміністративне правопорушення, такі доводи зводяться до незгоди з діями поліцейських, яких стороною захисту не спростовано належними контрдоказами.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що з направлення водія на проведення медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння не можливо встановити хто саме проводив огляд чи проводився він взагалі, апеляційний суд вважає безпідставними, так як уповноважену особу поліцейського, яким складено таке направлення, зазначено в останній графі, такі доводи спрямовані на переоцінку доказу, та мають ознаки надмірного формалізу, так як бланк направлення має законодавчо затверджену форму , яка у даному випадку відповідає нормам чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги, що матеріали відеозапису не містять доказів зупинки транспортного засобу під час керування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, а долучений відеозапис з мобільного телефону є недопустимим доказом у справі, апеляційний суд вважає не спростованими належними контрдоказами, так як відеозапис з мобільного телефону не є прямим доказом, а сукупності із показами свідка ОСОБА_2 узгоджуються і дають підстави для вірно прийнятого судом першої інстанції рішення. Натомість стороною захисту не заявлено клопотань, щодо проведення судових експертиз, витребування інформації тощо, щодо перевірки оригінальності такого доказу.
Щодо доводів апеляційної скарги, що докази надані поліцейськими є такими, що отримані з порушенням вимог Інструкції та КУпАП, апеляційний суд також вважає безпідставними, так як доказів оскарження дій поліцейських до матеріалів справи не долучено, жодних заперечень у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не зазначав, натомість проставив власноручний підпис у даному протоколі.
Доводи апеляційної скарги, що свідчення свідка ОСОБА_2 є мінливими, містять суперечливі відомості, які не підтверджено належними та допустимими доказами, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке. По-перше, покази свідка повністю узгоджуються з відеозаписом з боді-камер поліцейських, крім того, свідка ОСОБА_2 зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам поліцейських, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на вище досліджені докази, які в сукупності поза розумним сумнівом доводять наявність вини в діях ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні, а щодо не надання судом першої інстанції належної оцінки запереченням сторони захисту, апеляційний суд вважає, що стенограмма судового засідання складена захисником не є об`єктивним доказом, відноситься до переоцінки письмових пояснень свідчень поліцейських, яку не можливо у сукупності з іншими доказами перевірити, крім того, іншим запереченням судом першої інстанції надано належної оцінки.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР).
Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).
Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Отже, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 зі складенням щодо нього протоколу та ухваленням постанови судом.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката Губської Христини Юріївни про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити адвокату Губській Христині Юріївністрок на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Губської Христини Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2025року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду      В.В. Кострицький