Справа № 943/2195/25    Головуючий у 1 інстанції:  ОСОБА_1  
Провадження № 11-кп/811/47/26    Доповідач:                 ОСОБА_2  

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові кримінальне провадження № 12025141210000413 від 17 вересня 2025 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК УкраїниУкраїни, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кізлів Буського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Буського районного суду Львівської області від 04.07.2025 року за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн., 
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 
захисника  ОСОБА_8 
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на вирок Буського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
вироком Буського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із керуванням транспортними засобами строком на 2 (два) роки. 
На підставі ст. 71 КК України, до покарання за вказаним вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 04 липня 2025 року, призначивши ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із керуванням транспортними засобами строком на 2 (два) роки та штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. Згідно ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту проголошення даного вироку. Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу постановлено виконувати самостійно. Обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний час доби, - залишено без змін до набрання цим вироком законної сили. Вирішено питання з речовими доказами.
Вироком встановлено, що згідно постанови Буського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року у справі №943/1418/24 провадження №3/943/647/2024, яка набрала законної сили 11.08.2024 року, ОСОБА_6 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у виді шрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п?ять) років. 04 липня 2025 року вироком Буського районного суду Львівської області у справі №943/497/25 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначено покарання покарання у виді штрафу в розмірі п?ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень, який не сплачений. Незважаючи на те, що ОСОБА_6 засуджений за умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, останній вирішив не виконувати вказане судове рішення. Так, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що постановою Буського районного суду Львівської області його позбавлено права керування транспортними засобами, діючи умисно, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, продовжив керування транспортним засобом. Так, 08.08.2025 року близько 20:54 год. ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч постанови Буського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, не маючи посвідчення водія, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2107» з номерним знаком НОМЕР_1 , на автодорозі С140204 Буськ-Ракобовти, Золочівського району Львівської області та був зупинений працівниками СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області внаслідок порушення правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом серії ЕПР1 №416773 від 08.08.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП та протоколом серії ЕПР1 №416757 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Також, 05.09.2025 року близько 07:50 год. ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч постанови Буського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, не маючи посвідчення водія, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2107», з номерним знаком НОМЕР_2 , по вул. Молодіжній в с. Кізлів Золочівського району Львівської області та був зупинений працівниками СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області внаслідок порушення правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом серії ЕПР1 №443979 від 05.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, протоколом серії ЕПР1 №443976 від 05.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та постановою серії ЕНА №5648979 від 05.09.2025 року про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Цього ж дня, 05.09.2025 року близько 16:10 год. ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч постанови Буського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, не маючи посвідчення водія, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2107», з номерним знаком НОМЕР_2 , по вул. Павлухова в с. Кізлів Золочівського району Львівської області та був зупинений працівниками поліції ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області внаслідок порушення правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом серії ЕПР1 №444523 від 05.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, протоколом серії ЕПР1 №444503 від 05.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та постановою серії ЕНА №5653941 від 05.09.2025 року про вчинення алміністативного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім цього, 07.09.2025 року близько 15:40 год. ОСОБА_6 достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч постанови Буського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, не маючи посвідчення водія, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2107» з номерним знаком НОМЕР_3 , по вул. Івана Франка в с. Кізлів Золочівського району Львівської області та був зупинений працівниками СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області внаслідок порушення правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом серії ЕПР1 №446426 від 07.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, протоколом серії ЕПР1 №446417 від 07.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та постановою серії ЕНА №5669411 від 07.09.2025 року про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 10 ст. 121 КУпАП. Також, 16.09.2025 року близько 20:28 год. ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч постанови Буського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, не маючи посвідчення водія, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2107», з номерним знаком НОМЕР_2 , по вул. Думниця в с. Кізлів Золочівського району Львівської області та був зупинений працівниками СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області внаслідок порушення правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом серії ЕПР1 №455976 від 16.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП та постановою серії ЕНА №5738080 від 16.09.2025 року про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. В подальшому, 17.09.2025 року близько 11:50 год. ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч постанови Буського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, не маючи посвідчення водія, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2107», з номерним знаком НОМЕР_2 , по вул. Заводській в м. Буськ Золочівського району Львівської області та був зупинений працівниками СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області внаслідок порушення правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом серії ЕПР1 №456425 від 17.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП та постановою серії ЕНА №5741463 від 17.09.2025 року про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Крім цього, 18.09.2025 року близько 18:00 год. ОСОБА_6 достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч постанови Буського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, не маючи посвідчення водія, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2107», з номерним знаком НОМЕР_2 , по вул. Богдана Хмельницького в с. Купче Золочівського району Львівської області та був зупинений працівниками СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області внаслідок порушення прави дорожнього руху України; що підтверджується протоколом серії ЕПР1 №457865 від 18.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУПАП, протоколом серії ЕПР1 №457854 від 18.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та постановою серії ЕНА №5751714 від 18.09.2025 року про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Також, 22.09.2025 року близько 19:00 год. ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч постанови Буського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, не маючи посвідчення водія, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВА3 2107», з номерним знаком НОМЕР_1 , по вул. Заводській в м. Буськ Золочівського району Львівської області та був зупинений працівниками СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області внаслідок порушення правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом серії ЕПР1 №461978 від 22.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушенням за ч. 3 ст. 130 КУпАП та протоколом серії ЕПР1 №461975 від 22.09.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Крім цього, 07.10.2025 року близько 19:20 год. ОСОБА_6 достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч постанови Буського районного суду Львівської області від 15.07.2024 року, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, не маючи посвідчення водія, умисно керував транспортним засобом, а саме: мопедом марки «Honda DIO», без номерного знаку, поблизу с. Купче Золочівського району Львівської області та був зупинений працівниками СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області внаслідок порушення правил дорожнього руху України, що підтверджується протоколом серії ЕПР1 №476475 від 07.10.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП та протоколом серії ЕПР1 №476470 від 07.10.2025 року, про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, ОСОБА_6 скоїв умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 382 КК України.
На такий вирок суду прокурор Золочівської окружної прокуратури Львівської області – ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок Буського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (років) років позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із керуванням транспортними засобами строком на 2 (два) роки. 
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до цього покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 04 липня 2025 року та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із керуванням транспортними засобами строком на 2 (два) роки та штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.
На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. виконувати самостійно.
Звертає увагу на те, що, оскільки при апеляційному перегляді необхідно дати оцінку правильності призначеного покарання, слід дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, зокрема перевірити документи, які стосуються попередньої судимості ОСОБА_6 та характеризують його особу, що досліджено судом першої інстанції не повною мірою.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає оскаржуваний вирок незаконним, таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у частині призначеного покарання.
Наголошує, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст.71, 75 КК України та не врахував, правовий висновок Верховного суду, висловлений у постанові від 26 травня 2020 року (справа №243/2528/19), про те, що якщо за один із злочинів засудженому призначено основне покарання у виді штрафу, яке згідно із ч.3 ст. 72 КК України не підлягає складанню з іншими видами покарань та виконується самостійно, то звільнення від відбування іншого покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, яке входить у сукупність вироків разом зі штрафом, є неприпустимим і розцінюється як неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Також стверджує, що мало місце безпідставне застосування до ОСОБА_6 ст.75 КК України, оскільки ОСОБА_6 вчинив новий злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком, під час застосування ст.71 КК України та призначення остаточного покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі та штрафу, рішення про звільнення лише частини покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, було неприпустимим, а звільнення від відбування покарання у виді штрафу ст.75 КК України не передбачено. 
Тому, на думку прокурора, ОСОБА_6 уникнув покарання у виді реального позбавлення волі внаслідок неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. 
Фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому апеляційний суд перевіряє законність вироку лише в частині призначеного покарання.
Згідно ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч.1 ст.71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднується невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Згідно положень ч. 3 ст.72 КК основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Отже, положення ч.3 ст.72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч.3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.
Також, відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, звільнення від відбування призначеного судом покарання у виді штрафу з випробуванням за цією нормою закону не допускається.
Разом з тим, у цьому кримінальному провадженні при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції згаданих положень закону не врахував, що мало наслідком неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а саме статті 75 КК та ч.3 ст.72 КК України.
Так, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що вироком Буського районного суду Львівської області від 04 липня 2025 року ОСОБА_6 було засуджено за ч.1 ст.382 КК України і призначено покарання покарання у виді штрафу в розмірі п?ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень.
Призначаючи покарання за оскаржуваним вироком суд першої інстанції повністю приєднав невідбуту частину покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 04 липня 2025 року та засудив ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 382 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, при цьому склавши за сукупністю вироків основне покарання у виді штрафу, яке складанню не підлягає відповідно до ч.3 ст.72 КК України виконується самостійно, і на підставі ст.75 КК звільнив від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, одночасно ухваливши виконувати самостійно вирок Буського районного суду Львівської області від 04 липня 2025 року, яким ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, не зважаючи на те, що він на момент постановлення нового вироку не відбув покарання за попереднім вироком Буського районного суду Львівської області від 04 липня 2025 року у вигляді штрафу – не сплатив штраф, помилково застосував до нього положення статті 75 КК, які у цьому випадку не підлягали застосуванню.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 , вчинив новий злочин до відбуття покарання за попереднім вироком, при застосуванні ст. 71 КК та призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі та штрафу, рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування лише частини покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК, не є вірним, а звільнення від відбування покарання у виді штрафу статтею 75 КК не передбачено.
Така позиція повністю узгоджується з висновком Верховного суду у релевантній справі (Постанова від 26 травня 2020 року, №243/2528/19).
Таким чином, колегія суддів виснує про те, що рішення суду першої та інстанції є незаконними внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку місцевого суду та ухвалення нового вироку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів, виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст.65 КК України, при цьому враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше судимий за кримінальне правопорушення, передбачене цією ж статтею, процесуальну поведінку обвинуваченого, який до суду апеляційної інстанції, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, двічі не з`являвся, у зв`язку з чим було винесено ухвалу від 24 березня 2026 року про застосування приводу, довідку №496 від 19 вересня 2025 року про те, зщо ОСОБА_6 перебуває на психіатричному обліку, висновок судово-психіатричного експерта №1748 від 14 жовтня 2025 року, згідно п.4.5 висновку ОСОБА_6 може усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.40), на наркологічному обліку не перебуває, згідно даних довідки №462 від 19 вересня 2025 року (а.с.41), має постійне місце проживання та реєстрації, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню із скасуванням вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст.382 КК України, а саме – звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та постановлення в цій частині нового вироку. У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора  ОСОБА_9 – задоволити. 
Вирок Буського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року щодо ОСОБА_6 у частині при значення покарання – скасувати.
Постановити новий вирок, яким  ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із керуванням транспортними засобами строком на 2 (два) роки. 
На підставі ст. 71 КК України, до покарання за вказаним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 04 липня 2025 року, призначивши ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною із керуванням транспортними засобами строком на 2 (два) роки та штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. 
Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно. 
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6  рахувати з моменту його фактично затримання в порядку виконання цього вироку.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4