П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/13598/26	

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:14.05.2026р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Одеській області про:
- визнання протиправними дій ГУПФ України в Одеській області по складанню перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2026, всупереч Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ) з обмеженням максимального розміру внаслідок застосування вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року №1778 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану" (далі – Постанова №1778), що призвело до зменшення розміру виплачуваємої пенсії з 01 січня 2026 року;
- скасування перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2026 року, як складений всупереч Закону №2262-XII;
- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячної пенсії, призначену відповідно до Закону №2262-XII без обмеження максимальним її розміром, в розмірі встановленому на 01 січня 2025 року, згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року у справі №420/3199/25 з урахуванням раніше проведених виплат.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду з позовами до ГУ ПФУ щодо захисту його пенсійних прав, при цьому формулюючи позовні вимоги, позивач фактично звертається до суду з тотожними вимогами.
Так, згідно з даними КП "ДСС" судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року по справі №420/3275/26 позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області задоволено: визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 01 січня 2026 із обмеженням її розміру та із застосуванням коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778 та зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити з 01 січня 2026 року нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її певним розміром та без застосування коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778 з урахуванням раніше виплачених виплат.
Так, зі змісту позовних заяв вбачається, що матеріальне обґрунтування позовів стосується відсутності підстав для обмеження виплати пенсії максмимальним розміром та застосування коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778, що вже було вирішено в судовому порядку (рішення суду по справі №420/3275/26). Отже за вказаними рішеннями суду позивачу виплачується пенсія ОСОБА_1 пенсії без обмеження її певним розміром та без застосування коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778, як позивач просить у позові по даній справі №420/13598/26, тобто спірні правовідносини вирішені судом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги:
- подаючи позовну заяву по справі №420/13598/26 вважає, що відповідач безпідставно порушив його право на виплату пенсії в повному розмірі, внаслідок безпідставного складання перерахунку пенсії з 01 січня 2026 року;
- позивачу 05 січня 2026 року на картковий рахунок надійшла пенсія в розмірі 34 260,67 грн. (копія виписки з Ощадбанку від 05 січня 2026 року в матеріалах справи); позивач в позовній заяві у справі №420/13598/26 зазначає, що предметом спору у даній справі є факт складання перерахунку пенсії з 01 січня 2026 року всупереч Закону України №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі – Закон №2262-ХІІ);
- позивачем взагалі не оскаржується вміст або складові перерахунку з 01 січня 2026 року, у т.ч. Постанова №1778.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту позовних заяв вбачається, що матеріальне обґрунтування позовів стосується відсутності підстав для обмеження виплати пенсії максимальним розміром та застосування коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778, що вже було вирішено в судовому порядку (рішення суду по справі №420/3275/26). Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, 170 КАС України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Предмет позову – це цатеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.
Водночас, не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були аргументовані ним інакше. Крім того, посилання на наявність доказів, відмінних від тих, які були подані при первинному зверненні, не свідчать про зміну підстав звернення до суду з позовом.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що кожна особа наділена правом на звернення до суду, якщо вважає, що суб`єкт владних повноважень своїми рішеннями, діями або бездіяльністю допустив порушення своїх прав. При цьому, таке право не є абсолютним. Так, у випадку встановлення судом наявності у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суддя має правові підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Як вже зазначалося, відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що спір у цій справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й у справі №420/3275/26, остаточне рішення в якій набрало законної сили.
Колегія суддів констатує, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/3275/26 за позовом ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, зокрема:
- визнання протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо застосування з 01 січня 2026 року понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778 при нарахуванні та виплаті пенсії, а також щодо невиплати пенсії у повному розмірі з 01 січня 2026 року;
- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити нарахування та виплату пенсії з 01 січня 2026 року без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778, а також без обмеження її максимальним розміром з урахуванням раніше проведених виплат.
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, задоволено позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 01 січня 2026 року із обмеженням її розміру та із застосуванням коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778;
Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити з 01 січня 2026 року нарахування і виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її певним розміром та без застосування коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778 з урахуванням раніше виплачених виплат.
На зазначене рішення ГУПФ України в Одеській області подано апеляційну скаргу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у справі №420/3275/26 апеляційну скаргу ГУПФ України в Одеській області - залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року – залишити без змін.
Тобто, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2026 року набрало законної сили 12 травня 2026 року, тоді як позивач звернувся до суду з позовом 11 травня 2026 року у справі №420/13598/26.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що матеріальне обґрунтування позовів стосується відсутності підстав для обмеження виплати пенсії максимальним розміром та застосування коефіцієнтів, встановлених Постановою №1778, що вже було вирішено в судовому порядку (рішення суду по справі №420/3275/26).
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суд першої інстанції про відмову у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.