Справа № 308/14322/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

21 травня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
за участю секретаря судового засідання: Тайстри І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Медвідь Василь Осипович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2025 року, ухвалене головуючим суддею Данко В.Й., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.10.2016 сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №564, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 від 11.10.2016.
Від шлюбу в сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2022, шлюб між сторонами розірвано. Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не забезпечує дитину матеріально, не піклується про неї, не надає допомоги на додаткові витрати.
Позивачка понесла додаткові витрати на дитину, у зв`язку з перебуванням доньки в дитячому садочку «Ришанка» з березня 2022 до 22 травня 2025 року; відвідуванням музичних занять та гімнастики; перебуванням у дитячому навчально-рекреаційному таборі у 2023 й 2025 роках; придбанням одягу та взуття; навчанням дитини в Українській початковій суботній школі «Рідна Школа» у м. Прага. 
З врахуванням наведеного ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 понесених додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в розмірі 146 791,54 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 понесених додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в розмірі 14 018,20 грн. 
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 115,70 грн.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Медвідь В.О., подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення додаткові витрати на утримання дітей у повному розмірі.
Вказує, що судом не враховано того, що відповідач самоусунувся від матеріального забезпечення їх доньки, не бере участі у додаткових витратах на дитину у зв`язку з відвідуванням в Чеській Республіці суботньої школи, витрат на її дозвілля та розвиток. При цьому нею було надано належні докази про понесені додаткові витрати у утримання доньки, які суд першої інстанції не врахував. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 11.10.2016 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №564, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 від 11.10.2016.
Від шлюбу в сторін справи народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2022 по справі №308/10502/22, яке набрало законної сили 11.11.2022, шлюб між сторонами розірвано.
Цим же рішенням встановлено, що подружжя спільно не проживає з 10.10.2021.
Факт проживання доньки з матір`ю на час розгляду справи відповідачем не оспорюється та не заперечується.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
У постанові від 13.09.2017 у справі №6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.
Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.05.2018 у справі №61-15690св18.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Тобто, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

ОСОБА_1 заявила вимоги про стягнення витрати, які вона понесла у зв`язку з: перебуванням дитини в дитячому садочку «Ришанка» з березня 2022 до 22 травня 2025 року; відвідуванням музичних занять; відвідуванням занять з гімнастики; перебуванням у дитячому навчально-рекреаційному таборі у 2023 й 2025 роках; придбанням одягу та взуття; навчанням дитини в Українській початковій суботній школі «Рідна Школа» у м. Прага.
Суд першої інстанції задовольнив частково вимоги позивача та стягнув понесені нею додаткові витрати у зв`язку з відвідуванням дитиною музичних занять, оскільки ці витрати були погодженими батьками, а їх фактичне понесення підтверджується доказами, зокрема платіжними документами: фактурами від 12.04.2024, 06.05.2024, 07.05.2024, 29.08.2024 на загальну суму 14 000 чеських крон, що еквівалентно 28 036,40 грн (14 000 чеських крон * 2,0026).
Інші заявлені позивачкою вимоги щодо стягнення додаткових витрат на навчання доньки в Українській початковій суботній школі «Рідна Школа», відвідуванням дитячого садочку «Ришанка», який є державний закладом, витрат на перебування доньки у дитячому навчально-рекреаційному таборі у 2023 й 2025 роках, відвідуванням занять з гімнастики не підтверджено належними доказами, що такі витрати понесені нею у зв`язку з особливими обставинами. 
Також, відвідування додаткових занять є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною додаткових занять, а також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відмови відповідача фінансувати половину таких витрат.

За таких обставин, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості та недоведеності позовних вимог у цій частині.
При цьому слід врахувати, що згідно довідок про доходи ОСОБА_2 , його сукупний дохід за період січень - липень 2025 року склав 132 215,77 грн. або 18 887,97 грн в місяць.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.11.2025 яке змінено постановою Закарпатського апеляційного суду від 13 травня 2026 року, судом стягнуто аліменти у розмірі 4 200,00 грн.
Апеляційний суд погоджується також із висновком суду першої інстанції, що придбання одягу та взуття для доньки не може вважатись додатковими витратами, так як такі стосуються загальних потреб дитини, а тому такі витрати покриваються аліментними зобов`язаннями.
Доводи апеляційної скарги є тотожними підставам обґрунтування позову та таким судом надано правову оцінку, а тому висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відтак, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову ґрунтується на вимогах закону, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін.

Зважуючи на встановлене та керуючись вимогами норм статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Медвідь Василь Осипович, залишити без задоволення. 

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 листопада 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 травня 2026 року.

Суддя-доповідач:

Судді: