ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 917/2216/25	

Господарський суд Харківської області у складі
судді Чистякової І.О. 
за участю секретаря судового засідання Татаурова В.А.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Фізичної особи-підприємця Літота Олександра Володимировича (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА КОМПОЗІТ" (62203, Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, пров. Разіна, буд. 8-Б, ідентифікаційний код 36797118) 	
про 	стягнення 5 114 305,75 грн 	
за участю представників сторін:
позивача - не з`явився
відповідача - не з`явився 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Літот Олександр Володимирович (позивач) звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА КОМПОЗІТ" (відповідач) про стягнення, з урахуванням уточненої позовної заяви від 15.01.2026 вх.№1188, заборгованості за Договором №20/10-24 від 20.10.2024, а також за Договором № 01/04-2025 від 01.04.2025 у розмірі 5 114 305,75 грн, з яких: 4 862 500,00 грн - основна сума боргу, 163 248,75 грн - інфляційні втрати, 88 557,00 грн - три відсотки річних.
Позивач також просить стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на правову правничу допомогу у розмірі 15 500 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг за Договорами про надання послуг №20/10-24 від 20.10.2024, № 01/04-2025 від 01.04.2025.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.12.2025 у справі №917/2216/25 передано позовну заяву фізичної особи - підприємця Літот Олександра Володимировича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Композіт" про стягнення заборгованості за договорами №20/10-24 від 20.10.2024 та №01/04-2025 від 01.04.2025 у розмірі 5 265 301,60 грн (вх. №2305/25) за підсудністю до Господарського суду Харківської області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд).
29.12.2025 до Господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №917/2216/25.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 для розгляду справи №917/2216/25 визначено суддю Чистякову І.О.
Ухвалою суду від 02.01.2026 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Літота Олександра Володимировича залишено без руху. Встановлено позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня вручення цієї ухвали. Позивачу у встановлений строк запропоновано надати до Господарського суду Харківської області:
- обгрунтований розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за кожним актом надання послуг окремо;
- засвідчені належним чином копії або оригінали договорів про надання послуг №20/10-24 від 20.10.2024, № 01/04-2025 від 01.04.2025, або клопотання про їх витребування в порядку ст. 81 ГПК України;
- докази доплати судового збору у розмірі 75 951,52 грн.
15.01.2026 до суду представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх.№1188), до якої додано також уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 20/10-24 від 20.10.2024 та Договором № 01/04-2025 від 01.04.2025 у розмірі 5 114 305,75 грн, з яких: 4 862 500,00 грн - основна сума боргу, 163 248,75 грн - інфляційні втрати, 88 557,00 грн - три відсотки річних.
Ухвалою суду від 16.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №917/2216/25. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 09 лютого 2026 року о 12:00.
02.02.2026 через систему "Електронний суд" відповідачем подано відзив на позовну заяву, який зареєстровано 03.02.2026 за вх.№ 2680, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що позов подано помилково через хибне уявлення позивача про зобов`язання сторін, в тому числі про види послуг, ціну послуг, періоди надання послуг, про обсяг наданих послуг і загальну суму наданих послуг, а також, що по суті укладені два договори не відповідають вимогам чинного законодавства по змісту. Позивачем не було надано повного обсягу послуг, обумовлених укладеними між сторонами договорами. Так, на підтвердження виконання договору позивачем надано копії Актів надання послуг за період січень - липень 2025 р., підписані обома сторонами, і не підписаний відповідачем акт за серпень 2025 р. Зазначені акти надання послуг не підтверджують реального надання послуг. Акти не мають документального підтвердження реального надання послуг, оскільки по кожному Акту відсутні документи і відомості: про виробничі завдання замовника; про порядок роботи; про обсяг і ціну послуг; про проведену роботу тощо. Окрім того, Акти надання послуг мають однотипні найменування "Ремонт і технічне обслуговування інших машин і механізмів" і що особливо - задвоєні суми: одночасно вказано цифрою - 650000,00 грн. і прописом - 200000,00 грн. Вже цей факт дає підстави для визнання таких Актів помилковими і такими, що не відображають реальних господарських операцій. А за відсутності підтверджуючих документів неможливо взагалі довести факт щомісячного надання послуг ні на 650000,00 грн, ні на 200000,00 грн. Щодо Акту надання послуг №8 від 31.05.2025 із сумою 650000,00 грн цифрою і прописом, він однотипний з усіма іншими актами і так само не має документального підгрунтя для підтвердження реальності господарської операції. Щодо проекту Акту надання послуг №11 від 04.08.2025 із сумою 350000,00 грн відповідач цей Акт для затвердження і підписання від позивача не отримував. Згадка про проект цього Акту з`явилася із надходженням досудової вимоги із фотокопією проекту Акту на електронну пошту відповідача 01.11.2025. Сам проект Акту із листом позивача від 24.10.2025 адресату не надійшов, згідно треккоду АТ "Укрпошта" поштового відправлення 3600200126287 повернуто 26.11.2025 відправнику без виконання. Оскільки цей проект Акту не доставлений відповідачу, не визнається відповідачем по причині не підтвердження реального надання послуг, відповідно він не підлягає розгляду і затвердженню відповідачем. Аналогічна ситуація із доставкою відповідачу проектів Актів надання послуг №5 від 01.10.2025. із сумою 218750,00 грн, Акту від №6 від 23.10.2025 р. із сумою 43750,00 грн по Договору про надання послуг №01/04-2025 від 01.04.2025. Згадка про ці проекти Актів у досудовій вимозі із фотокопіями проектів Актів, що доставлені на електронну пошту відповідача 01.11.2025. Проекти Актів із листом позивача від 24.10.2025 адресату не надійшли, згідно треккоду АТ "Укрпошта" поштового відправлення 3600200126287 повернуто 26.11.2025 відправнику без виконання. Ці проекти Актів не доставлені відповідачу і вони не визнаються відповідачем по причині не підтвердження реального надання послуг, відповідно вони не підлягають розгляду і затвердженню відповідачем. Правова позиція відповідача про оспорювання актів виконаних робіт підтверджується також висновками по Звіту ТОВ "АУДИТОРСЬКА ФІРМА "ГОРИЗОНТАЛЬ" (код ЄДРПО 37878632 м.Харків) від 30.12.2025. Після ознайомлення із досудовою вимогою від 31.10.2025 було з`ясовано, що головним бухгалтером ТОВ "Альфа Композіт" Лук`янчиковою Ю.М. були подані на підпис директору ТОВ "Альфа Композіт" акти виконаних робіт по фактично не виконаних роботах, які підписувались директором у сукупності з іншими документами і через значний документообіг директор не проконтролював їх відповідність фактичному виконанню, а також головний бухгалтер Лук`янчикова Ю.М. без погодження з директором ТОВ "Альфа Композіт" і ймовірно в інтересах ФОП Літот О.В. самовільно використала факсимільний підпис директора ТОВ "Альфа Композіт" для складання Акту звірки взаємних розрахунків від 31.07.2025 р. за період Жовтень 2024 р. - Липень 2025 р. між ТОВ "Альфа Композіт" і ФОП Літот О.В. за Договором №20/10-24 від 20.10.2024 р. Лук`янчикова Ю.М. прийнята на роботу ТОВ "Альфа Композіт" 12.06.2023 на посаду бухгалтера згідно наказу №С-2/120623 від 12.06.2023, а з 01.01.2024 переведена на посаду головного бухгалтера згідно наказу №ОС-2/2912-23 від 29.12.2023. Після того як надійшла досудова вимога від ФОП Літот О.В. і коли було виявлено вимоги по актам на значні суми, ТОВ "Альфа Композіт" врахувало рекомендації адвокатського бюро і вирішило провести внутрішній аудит підприємства. Головний бухгалтер Лук`янчикова Ю.М. інформована про запланований на грудень 2025 року візит аудиторської служби для проведення аналізу бухгалтерського і податкового обліку у ТОВ "Альфа Композіт" по напрямкам діяльності, в тому числі і по господарським взаємовідносинам із ФОП Літот О.В. Реакція головного бухгалтера Лук`янчикової Ю.М. виявилася неочікуваною, вона подала 13.11.2025 заяву на відпустку з 28.11.2025 на 14 календарних днів до 11.12.2025, і після її погодження директором раптово подала заяву від 27.11.2025 про звільнення з роботи 12.12.2025 за угодою сторін, розрахувавши таким чином щоб до моменту звільнення не виходити на роботу і не бути присутньою під час проведення внутрішнього аудиту.
09.02.2026 судове засідання не відбулося з причини оголошення на території м.Харкова повітряної тривоги.
Ухвалою суду від 09.02.2026 призначено підготовче засідання на "09" березня 2026 р. о 09:30 год.
10.02.2026 до суду позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву (вх.№3350), в якому зазначено зокрема про те, що твердження відповідача щодо невідповідності договорів про надання послуг № 20/10-24 від 20.10.2024 та № 01/04-2025 від 01.04.2025 вимогам чинного законодавства є безпідставними та такими, що непідтверджені конкретними доказами, зокрема з огляду на те, що відповідачем попередньо не заявлялися вимоги про визнання цих договорів недійсними ані в позасудовому порядку, ані в судовому. Всі акти надання послуг подавалися на погодження та підписувалися відповідачем особисто у присутності позивача в двох примірниках, а відтак твердження відповідача про те, що акти були підписані головним бухгалтером підприємства із використанням факсимільного підпису є такими, що не відповідають дійсності. У відзиві ТОВ "Альфа Композіт" вказує, що інфляційні нарахування та три відсотки річних пораховані некоректно та з помилками, однак на підтвердження зазначеному відповідачем не надано власних розрахунків цих нарахувань. 
27.02.2026 через систему "Електронний суд" відповідачем подано додаткові пояснення (вх.№ 4913), в яких зазначено зокрема, що у відповіді на відзив позивач робить акцент на тому, що спірні договори підписані сторонами і це на думку позивача свідчить, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов та змісту цих Договорів. Це є логічною помилкою позивача, адже виходячи із змісту бланків цих Договорів сторони підписали лише формуляри текстових файлів із назвою "Договір про надання послуг", які не відображали усіх суттєвих умов, про що надано пояснення відповідачем у відзиві на позов. 
09.03.2026 судове засідання не відбулося з причини оголошення на території м.Харкова повітряної тривоги.
Ухвалою суду від 09.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Призначено підготовче засідання на "16" березня 2026 р. о 13:30 год.
16.03.2026 через систему "Електронний суд" відповідачем подано додаткові пояснення (вх.№6253), в яких зазначено зокрема, що у названих позивачем договорах про надання послуг відсутні істотні умови, як по тексту цих договорів, так і у формі додатків до договорів тощо. Тому, посилання представника позивача на договори як докази наявності усіх істотних умов, є помилковим. Окрім того, у відзиві на позов грунтовно описано вади цих актів, які хоча і підписані обома сторонами, але які по суті є безпідставними і помилковими і проти яких заперечив відповідач після отримання досудової вимоги і позову та проведеної перевірки. Спірні акти про надання послуг не мають правового підґрунтя для їх існування за відсутності фактичного обсягу надання послуг. Висновок аудиту не відноситься лише як зазначає представник позивача до "внутрішньо-господарських справ Відповідача", а є комплексним документом у багатьох напрямках господарсько-фінансової діяльності, в тому числі в контексті господарських взаємовідносин позивача і відповідача має пряме значення для підтвердження фактичних обставин цієї судової справи. 
В судовому засіданні 16.03.2026 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06 квітня 2026 року о 13:30 год.
20.03.2026 до суду позивачем подано клопотання (вх.№ 6770) про долучення до матеріалів справи копії Акту №1 від 31.10.2024 р., Акту №2 від 30.11.2024 р., Акту №3 від 31.12.2024, які не могли бути подані разом із позовною заявою.
20.03.2026 до суду позивачем подано додаткові пояснення (вх.№ 6784).
03.04.2026 через систему "Електронний суд" відповідачем подано додаткові пояснення (вх.№7954).
03.04.2026 до суду позивачем подано додаткові пояснення (вх.№ 7971).
В судовому засіданні 06.04.2026 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про залишення без розгляду відповідно до ст. 80, 118, 207 ГПК України клопотання позивача про долучення доказів (вх.№6770 від 20.03.2026) та додаткових пояснень сторін (вх.№№7954, 7971 від 03.04.2026), про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 04 травня 2026 року о 12:30 год.
Ухвалою суду від 04.05.2026 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на "06" травня 2026 р. о 14:40 год.
05.05.2026 через систему "Електронний суд" позивачем подано клопотання, яке зареєстроване 06.05.2026 за вх.№ 10758, в якому він просить суд провести судове засідання у справі 06.05.2026 о 14:40 год. без його участі та його представника Зачепіло Зоряни Ярославівни, а також зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
05.05.2026 через систему "Електронний суд" відповідачем подано заяву (вх.№ 10781), в якій він просить суд розглянути справу в судовому засіданні 06.05.2026 р. без участі представника відповідача, а також просить відмовити в задоволенні позову повністю.
Представники сторін у судове засідання не з`явились.
Суд, розглянувши клопотання сторін про проведення судового засідання 06.05.2026 без участі сторін (представників), дійшов висновку про його задоволення, адже явка сторін в судове засідання, в тому числі їх представників, не була визнана судом обов`язковою та участь сторін (представників) в судовому засіданні є їх правом, а не обов`язком.
Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 20 жовтня 2024 року між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) укладено Договір про надання послуг № 20/10-24, який підписано сторонами і скріплено печаткою відповідача.
За умовами п. 6.1. Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2024 р., а по невиконаним зобов`язанням до моменту повного виконання їх Сторонами.
Згідно з п. 6.2. Договору якщо за місяць до закінчення строку дії Договору ні одна із Сторін не направить іншій Стороні письмове повідомлення про небажання продовження дії Договору, в такому випадку Договір умовах. 
Матеріали справи не містять письмових повідомлень сторін про небажання продовження дії вказаного Договору.
Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору позивач (Виконавець) зобов`язується надати послуги, передбачені п. 2.1. цього Договору, а відповідач (Замовник) зобов`язується прийняти надані послуги і оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що згідно цього Договору Виконавець надає Замовнику послуги з ремонту i обслуговування інших машин і устаткування, які включають в себе такі види робіт: Діагностика і виявлення несправностей, Перевірка та обслуговування систем, Ремонт електричних систем, Встановлення додаткового обладнання, Вимірювання та налаштування параметрів, Технічне обслуговування, Пусконалагоджувальні роботи.
За умовами п. 2.2. Договору період надання послуг визначається Замовником і погоджується із виконавцем. Послуги надаються щомісячно (календарний місяць, порядок, роботи (поденно, погодинно тощо) погоджується Сторонами перед початком надання послуг. 
Відповідно до п. 2.3. Договору встановлено, що завдання для Виконавця забезпечити відповідно п.2.1. Договору роботу ремонтно-технічного обслуговування обладнання відповідно до їх технічних характеристик і виробничих завдань Замовника, а також оперативно усувати збої в роботі. 
Згідно з п. 2.4. Договору прийняття Замовником послуг оформляється двостороннім актом надання послуг.
За умовами п. 3.1. Договору вартість послуг встановлюється за погодженням сторін та залежить від об`єму робіт. 
Окрім того, 01 квітня 2025 року між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) укладено Договір про надання послуг № 01/04-2025, який підписано сторонами і скріплений печаткою відповідача. 
За умовами п. 6.1. Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2025 р., а по невиконаним зобов`язанням до моменту повного виконання їх Сторонами.
Згідно з п. 6.2. Договору якщо за місяць до закінчення строку дії Договору ні одна із Сторін не направить іншій Стороні письмове повідомлення про небажання продовження дії Договору, в такому випадку Договір вважається пролонгованим Сторонами на наступний рік на тих самих умовах.
Матеріали справи не містять письмових повідомлень про небажання продовження дії вказаного Договору.
Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору позивач (Виконавець) зобов`язується надати послуги, передбачені п.2.1. цього Договору, а відповідач (Замовник) зобов`язується прийняти надані послуги і оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п. 2.1. Договору згідно цього Договору Виконавець надає Замовнику послуги Установлення та монтаж машин і устаткування: Встановлення виробничих ліній, Монтаж верстатів, Установлення обладнання, - Пусконалагоджувальні роботи. 
За умовами п. 2.2. Договору період надання послуг визначається Замовником і погоджується із Виконавцем. Послуги надаються щомісячно (календарний місяць), порядок роботи (поденно, погодинно тощо) погоджується Сторонами перед початком надання послуг. 
Згідно з п. 2.3. Договору визначено завдання для Виконавця забезпечити відповідно п.2.1. Договору роботу ремонту і технічного обслуговування обладнання відповідно до їх технічних характеристик і виробничих завдань Замовника, а також оперативно усувати збої в роботі.
За умовами п. 2.4. Договору прийняття Замовником послуг оформляється двостороннім актом надання послуг.
Згідно з п. 3.1. Договору загальна вартість робіт становить 3 000 000,00 (три мільйонів гривень 00 копійок). 
За умовами п. 3.2. вказаних вище Договорів Акт наданих послуг підписується по завершенню робіт встановлених замовником у поточному календарному місяці. 
Згідно з п. 3.3. вказаних Договорів Замовник зобов`язаний перерахувати суму, зазначену в акті наданих послуг протягом трьох банківських днів з моменту підписання акту наданих послуг на банківський рахунок Виконавця.
Відповідно до п. 4.1. вказаних Договорів визначено обов`язки Виконавця: Своєчасно та якісно надавати послуги, зазначені в п. 2.1 цього Договору. При виникненні обставин, що перешкоджають належному виконанню своїх зобов`язань, згідно цього Договору, терміново повідомити про це Замовника. Складати та передавати Замовнику акти про надання послуг. 
У п. 4.2. вказаних Договорів визначено обов`язки Замовника Приймати від Виконавця послуги, що надаються згідно з цим Договором. Після контролю за достовірністю актів про надання послуг Виконавцем, підписувати ці акти у визначений Договором строк. Оплачувати послуги, на умовах та в порядку зазначеному в п. 3.3 цього Договору.
Позивач стверджує, що на виконання вказаних Договорів надав послуги на загальну суму 5 162 500,00 грн, що підтверджується відповідними Актами надання послуг за № 4 від 31.01.2025 на суму 650 000 грн (сплачено 300 000 грн), № 5 від 28.02.2025 на суму 650 000 грн, № 6 від 31.03.2025 на суму 650 000 грн, № 7 від 30.04.2025 на суму 650 000 грн, № 8 від 31.05.2025 на суму 650 000 грн, № 9 від 30.06.2025 на суму 650 000 грн, № 10 від 31.07.2025 на суму 650 000 грн, які підписані сторонами без жодних зауважень і скріплений печаткою відповідача, а також Актами надання послуг за № 11 від 04.08.2025 на суму 350 000 грн, № 5 від 01.10.2025 на суму 218 750 грн, № 6 від 23.10.2025 на суму 43 750,00 грн, які підписані лише з боку позивача. 
Між сторонами підписано і скріплено печаткою відповідача Акт звірки взаємних розрахунків за період: Жовтень 2024 р. - Липень 2025 р. за договором №20/10-24 від 20.10.2024, відповідно до якого відповідачем підтверджено заборгованість перед позивачем в загальній сумі 4 250 000,00 грн за підписаними сторонами Актами надання послуг за № 4 від 31.01.2025 на суму 650 000 грн (сплачено 300 000 грн), № 5 від 28.02.2025 на суму 650 000 грн, № 6 від 31.03.2025 на суму 650 000 грн, № 7 від 30.04.2025 на суму 650 000 грн, № 8 від 31.05.2025 на суму 650 000 грн, № 9 від 30.06.2025 на суму 650 000 грн, № 10 від 31.07.2025 на суму 650 000 грн.
Як вказано позивачем, станом на 31 жовтня 2025 року загальна сума непогашеної заборгованості за обома договорами становить 4 862 500,00 грн (5 162 500,00 грн - 300 000 грн = 4 862 500,00 грн).
02.11.2025 позивач направив на електронну адресу відповідача та засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" цінним листом з описом вкладення (трек-номер 3600300152773) на зазначену у вказаних договорах адресу відповідача (36021, м. Полтава-21, а/с 569) досудову вимогу про сплату заборгованості за договорами про надання послуг № 20/10-24 від 24.10.2024 та № 01/04-2025 від 01.04.2025, з вимогою здійснити оплату заборгованості в сумі 4 862 500 грн на банківський рахунок виконавця у строк до трьох календарних днів з моменту отримання цієї вимоги. 
До вказаної вимоги також було додано зазначені вище Акти надання послуг за Договорами, у тому числі Акти надання послуг за № 11 від 04.08.2025, № 5 від 01.10.2025 та № 6 від 23.10.2025, які підписані лише позивачем.
Відповідачем у відзиві зазначено, що 01.11.2025 р. о 8:08 год. (субота) на корпоративну електронну пошту ТОВ "Альфа Композіт" надійшло електронне повідомлення Літота Олександра "ДОСУДОВА ВИМОГА" із додатком - досудовою вимогою від 31.10.2025 і доданими фотокопіями документів.
У листі від 05.11.2025 №383/11 відповідач визнав отримання досудової вимоги, повідомив, що дана вимога потребує часу для перевірки зазначеної інформації, а також що про результати перевірки досудової вимоги позивача буде додатково проінформовано. 
Відповідно до даних трекінгу АТ "Укрпошта" вказана досудова вимога згідно трек-номеру поштового відправлення № 3600300152773 була вручена одержувачу 20.11.2025.
Ураховуючи, що станом на дату звернення з даним позовом до суду інших відповідей щодо результату розгляду досудової вимоги відповідач позивачу не направив, заборгованість не сплатив, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №20/10-24 від 20.10.2024, а також за Договором № 01/04-2025 від 01.04.2025 у розмірі 5 114 305,75 грн, з яких: 4 862 500,00 грн - основна сума боргу, 163 248,75 грн - інфляційні втрати, 88 557,00 грн - три відсотки річних.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
За змістом пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як вбачається з матеріалів справи, Договори про надання послуг № 20/10-24 від 20.10.2024, № 01/04-2025 від 01.04.2025 підписані обома сторонами та скріплені печаткою відповідача, що свідчить про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договорів.
За змістом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Доказів визнання недійсними вказаних Договорів, доказів наявності судового спору щодо визнання їх недійсними, відповідачем суду не надано, а відтак зазначені Договори в силу ст. 204 ЦК України мають юридичну силу. 
Укладені сторонами договори з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину є належною підставою для виникнення у сторін спору взаємних прав та обов`язків у розумінні пункту 1 частини другої статті 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України). 
Отже, договір надання послуг є двостороннім правочином, за яким з обов`язку виконавця з надання певної послуги відповідно виникає обов`язок замовника з її оплати. 
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У частині 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 2.4. вказаних Договорів прийняття Замовником наданих послуг оформлюється двостороннім актом надання послуг. 
Тобто, при укладенні договорів відповідачем було погоджено, що саме акт надання послуг є належним документом, який підтверджує факт надання позивачем послуги та факт прийняття цієї послуги відповідачем. 
В той же час, відповідно до п. 3.3. вказаних Договорів Замовник зобов`язаний перерахувати суму, зазначену в акті наданих послуг протягом трьох банківських днів з моменту підписання акту наданих послуг на банківський рахунок Виконавця.
У частині 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частина 1 статті 14 ГПК України передбачає обов`язок господарського суду при здійсненні правосуддя керуватися принципом диспозитивності, суть якого полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
За змістом частини 1 статті 73, частин 1, 3 статті 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).
Принцип змагальності (статті 13 ГПК України) і принцип рівності сторін (статті 7 ГПК України), що пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 ГПК України).
Належними доказами, що підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Тому, у справах про стягнення заборгованості, свої вимоги необхідно обґрунтовувати, насамперед, належним чином складеними і підписаними первинними бухгалтерськими документами.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. 
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). 
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Отже, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
В даному випадку на підтвердження надання відповідачу послуг за Договором №20/10-24 від 20.10.2024 на загальну суму 4 550 000,00 грн позивачем надано Акти надання послуг за № 4 від 31.01.2025 на суму 650 000 грн, № 5 від 28.02.2025 на суму 650 000 грн, № 6 від 31.03.2025 на суму 650 000 грн, № 7 від 30.04.2025 на суму 650 000 грн, № 8 від 31.05.2025 на суму 650 000 грн, № 9 від 30.06.2025 на суму 650 000 грн, № 10 від 31.07.2025 на суму 650 000 грн.
Вказані Акти підписані сторонами без будь-яких зауважень, та заперечень, зокрема, щодо найменування робіт/послуг, їх вартості і скріплені печаткою відповідача, а відтак вказані акти є первинними документами відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", які фіксують факт здійснення господарських операцій, та є підставою для проведення розрахунку за надані послуги.
Як було повідомлено позивачем у відповіді на відзив підписання вказаних актів здійснювалося керівником ТОВ "Альфа Композіт" за його особистої присутності.
Між сторонами підписано Акт звірки взаємних розрахунків за період: Жовтень 2024 р. - Липень 2025 р. за договором №20/10-24. від 20.10.2024, відповідно до якого відповідачем підтверджено заборгованість перед позивачем в загальній сумі 4 250 000,00 грн за вказаними Актами надання послуг за № 4 від 31.01.2025 на суму 650 000 грн, за яким сплачено 300 000 грн, № 5 від 28.02.2025 на суму 650 000 грн, № 6 від 31.03.2025 на суму 650 000 грн, № 7 від 30.04.2025 на суму 650 000 грн, № 8 від 31.05.2025 на суму 650 000 грн, № 9 від 30.06.2025 на суму 650 000 грн, № 10 від 31.07.2025 на суму 650 000 грн.
Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.
Враховуючи викладене, з урахуванням того, що наявність заборгованості відповідача за вказаними Актами надання послуг в загальній сумі 4 250 000,00 грн підтверджується первинними документами (Актами надання послуг), суд бере до уваги Акт звірки взаємних розрахунків за період: Жовтень 2024 р. - Липень 2025 р. за договором №20/10-24. від 20.10.2024, відповідно до якого заборгованість останнього перед позивачем за Договором №20/10-24 від 20.10.2024 складає 4 250 000,00 грн, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печаткою відповідача без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, в якості належного та допустимого доказу у справі.
Щодо доводів відповідача у відзиві про те, що після ознайомлення із досудовою вимогою від 31.10.2025 було з`ясовано, що головним бухгалтером ТОВ "Альфа Композіт" Лук`янчиковою Ю.М. були подані на підпис директору ТОВ "Альфа Композіт" акти виконаних робіт по фактично не виконаних роботах, які підписувались директором у сукупності з іншими документами і через значний документообіг директор не проконтролював їх відповідність фактичному виконанню, а також головний бухгалтер Лук`янчикова Ю.М. без погодження з директором ТОВ "Альфа Композіт" і ймовірно в інтересах ФОП Літот О.В. самовільно використала факсимільний підпис директора ТОВ "Альфа Композіт" для складання Акту звірки взаємних розрахунків від 31.07.2025 р. за період Жовтень 2024 р. - Липень 2025 р. між ТОВ "Альфа Композіт" і ФОП Літот О.В. за Договором №20/10-24 від 20.10.2024 р., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, а також яка є членом колегіального виконавчого органу юридичної особи, з моменту її вступу на посаду набуває обов`язків щодо такої юридичної особи, зокрема зобов`язана діяти виключно в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно, у межах повноважень, наданих статутом юридичної особи і законодавством, і у спосіб, який, на її добросовісне переконання, сприятиме досягненню мети діяльності юридичної особи, у тому числі уникаючи конфлікту інтересів.
Отже, стаття 92 ЦК України вимагає від керівника діяти добросовісно, розумно та виключно в інтересах підприємства. 
Згідно п. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.
Отже, відповідальність за організацію бухобліку та фіксацію операцій у первинних документах несе керівник підприємства.
Якщо директор підписує документи, не перевіряючи їх (покладаючись лише на бухгалтера), це вважається його власною управлінською помилкою або службовою недбалістю. При цьому, значний документообіг не є підставою для звільнення керівника від відповідальності. 
Згідно з п. 6 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.
Отже, за внутрішній контроль використання печаток та підписів, у тому числі, факсиміле, відповідає виключно керівництво відповідача. Якщо головний бухгалтер порушив процедуру, перевищив повноваження або вчинив неправомірні дії під час використання печаток та підписів, у тому числі, факсиміле, це розглядається як внутрішня проблема підприємства відповідача. 
Контрагент за договором не повинен і не може перевіряти легітимність внутрішніх наказів чи розпоряджень відповідача щодо розподілу обов`язків між директором та бухгалтером.
Відповідно до ст. 526 та 629 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Неправомірні чи помилкові дії директора, чи головного бухгалтера відповідача не змінюють та не припиняють зобов`язань перед позивачем за договором. 
Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність (якщо вона не доведе протилежного).
Відповідач не довів належними та допустимими доказами факт ненадання послуг за вказаними Актами приймання послуг, а відтак відповідач зобов`язаний здійснити оплату таких послуг.
Наданий відповідачем до відзиву "Звіт про фактичні результати перевірки фінансово-господарської діяльності ТОВ "Альфа Композіт" за 2024 - 9 місяців 2025" від 30.12.2025 щодо Договору №20/10-24 від 20.10.2024, суд не бере до уваги, оскільки висновки аудитора спростовано матеріалами справи (підписаними з боку відповідача Актами приймання послуг та Актом звірки) та розцінює дії директора ТОВ "Альфа Композіт", який спочатку без жодних зауважень підписав Акти надання послуг, а потім замовив внутрішній аудит, як суперечливу поведінку та порушення принципу добросовісності.
Окрім того, на підтвердження наданих позивачем послуг за Договором №20/10-24 від 20.10.2024 позивачем надано Акт надання послуг за № 11 від 04.08.2025 на суму 350 000 грн, а також надано Акти надання послуг за № 5 від 01.10.2025 на суму 218 750 грн, № 6 від 23.10.2025 на суму 43 750,00 грн на підтвердження наданих позивачем послуг за Договором №01/04-25 від 01.04.2025, які підписані лише з боку позивача.
02.11.2025 позивачем надіслав на електронну адресу відповідача та засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" цінним листом з описом вкладення (трек-номер 3600300152773) на зазначену у Договорах адресу відповідача (36021, м. Полтава-21, а/с 569) досудову вимогу про сплату заборгованості за договорами про надання послуг № 20/10-24 від 24.10.2024 та № 01/04-2025 від 01.04.2025, з вимогою здійснити оплату заборгованості в сумі 4 862 500 грн на банківський рахунок виконавця у строк до трьох календарних днів з моменту отримання цієї вимоги. 
До вказаної вимоги було також додано у тому числі непідписані відповідачем Акти наданих послуг за № 11 від 04.08.2025, № 5 від 01.10.2025 та № 6 від 23.10.2025.
Відповідачем у відзиві зазначено, що 01.11.2025 р. о 8:08 год. (субота) на корпоративну електронну пошту ТОВ "Альфа Композіт" надійшло електронне повідомлення Літота Олександра "ДОСУДОВА ВИМОГА" із додатком - досудовою вимогою від 31.10.2025 і доданими фотокопіями документів.
У листі від 05.11.2025 №383/11 відповідач визнав отримання досудової вимоги, повідомив, що дана вимога потребує часу для перевірки зазначеної інформації, а також що про результати перевірки досудової вимоги позивача буде додатково проінформовано. 
Відповідно до даних трекінгу АТ "Укрпошта" вказана досудова вимога згідно трек-номеру поштового відправлення № 3600300152773 була вручена одержувачу 20.11.2025.
За змістом статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.
Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
Законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Однак станом на дату звернення з даним позовом до суду 02.12.2025 інших відповідей щодо результату розгляду досудової вимоги відповідач позивачу не направив, Акти надання послуг за № 11 від 04.08.2025 на суму 350 000,00 грн, № 5 від 01.10.2025 на суму 218750,00 грн, № 6 від 23.10.2025 на суму 43760,00 грн не підписав і не повернув їх з мотивованою відмовою, належними та допустимими доказами факт ненадання послуг за вказаними Актами приймання послуг не надав, а відтак роботи/послуги вважаються прийнятими відповідачем без зауважень, відповідно відповідач зобов`язаний здійснити оплату послуг.
З урахуванням встановлених обставин, на підставі поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позивачем виконано зобов`язання визначені Договорами, тоді як відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання за Договорами в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг у встановлені пунктом 3.3. Договорів строки, що є порушенням вимог статей 526, 530, 610, 612 Цивільного кодексу України та умов пунктів 3.3, 4.2.2, 4.2.3 вищезазначених договорів.
Підсумовуючи вищенаведене та те, що відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 4 862 500,00 грн обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення 163 248,75 грн інфляційних втрат та 88 557,00 грн - 3% річних, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У частині 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши нарахування інфляційних витрат та 3% річних, суд визнав позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних обґрунтованими та підлягаючими задоволенню частково в сумі 155 225,37 грн - інфляційні втрати, 87 670,89 грн - три відсотки річних.
В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 8 023,38 грн - інфляційних втрат та 886,11 грн - 3% річних суд вважає за необхідне відмовити з підстав її необґрунтованості.
Підсумовуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі в сумі 5 105 396,26 грн, з яких: 4 862 500,00 грн - основна сума боргу, 155 225,37 грн - інфляційні втрати, 87 670,89 грн - три відсотки річних. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 8 023,38 грн - інфляційних втрат та 886,11 грн - 3% річних відмовлено.
Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
За змістом підпунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено з 1 січня 2025 року в розмірі 3 028,00 грн.
За подання до суду у грудні 2025 р. цього позову в паперовій формі позивач мав сплатити судовий збір у сумі 78 979,52 грн від ціни позову 5 265 301,60 грн та фактично сплачено 78 979,52 грн, про що свідчить надана до позовної заяви квитанції про прийняття до виконання платіжна інструкція №6 від 17.11.2025 у сумі 3 028,00 грн та надана до заяви про усунення недоліків позовної заяви платіжна інструкція №12 від 12.01.2026 у сумі 75 951,52 грн.
Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Позивачем до заяви про усунення недоліків позовної заяви подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої зменшено розмір позовних вимог до 5 114 305,75 грн, судовий збір від ціни позову 5 114 305,75 грн складає 76 714,59 грн.
Відтак, відповідно до п. 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" позивач має право на повернення з Державного бюджету України зайво сплаченого судового збору у сумі 2 864,93 грн (78 979,52 грн - 76 714,59 грн = 2 864,93 грн) після подання до суду відповідного клопотання.
Ураховуючи, що позов задоволено частково, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 76 580,94 грн, решта суми судового збору в сумі 133,65 грн покладається на позивача.
Щодо стягнення з відповідача 15 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частинами першою та другою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову правничу допомогу у розмірі 15 500 грн та у позовній заяві зазначено, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 500 грн.
Відповідно до частин 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Статтею 129 ГПК України визначений порядок розподілу судових витрат, частиною 1 вказаної статті визначений порядок розподілу судового збору, частиною 4 - інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).
Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В даному випадку відповідач клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до суду не подав.
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2025 між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Захист" (Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання адвокатських послуг №23/41907.
За умовами п. 1.1. вказано договору Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання-доручення, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту юридичні послуги, а саме: надання інформативно-консультативних послуг у питанні звернення до ТОВ "Альфа Композіт" з досудовою вимогою щодо стягнення коштів за наданні послуги по договору.
Згідно з п. 1.2. Договору Клієнт делегує Адвокатському об`єднанню (представники якого можуть представляти інтереси Клієнта відокремлене один від одного) наступні права: представляти інтереси Клієнта у судах України усіх інстанцій та приймати участь у судових засіданнях, розробляти правову позицію у справі, складати позовну заяву, підготувати позовні матеріали та подати їх в суд, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з матеріалами справи, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати, рішення і ухвали суду, змінювати підставу або предмет позову, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, відмовитись від позову, визнати позов повністю або частково, пред`явити зустрічний позов, укладати мирову угоду, підписувати за Клієнта документи "та користуватися іншими процесуальними правами встановленими ЦПКУ, КПКУ, КАСУ, КУпАП, ГПКУ тощо.
Згідно з п. 5.1. Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та лише після внесення першої оплати Клієнтом, та діє три місяці, або до моменту його виконання, чи розірвання. Термін дії цього Договору Продовжується автоматично, якщо жодна із сторін, письмово, дотримуючись правил належного листування, зазначених у п. 2.4 Договору, не вирішила припинити його дію. Належним підписанням сторонами Договору є його власноручне підписання "друкованого примірника, або за допомогою електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", або за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України "Про електронну комерцію", або за допомогою аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису). Також, у разі, якщо Клієнт отримав текст цього Договору від Адвокатського об`єднання, за правилами, визначеними у п. 2.4 Договору та оплатив зазначений гонорар (або його частину), вважається що Клієнт погодився з усіма його умовами, що прирівнюється до його підписання Клієнтом. У цьому випадку, Адвокатське об`єднання не зобов`язане проте має право вважати цей Договір укладеним.
Відповідно до Додатку №1 до вказаного Договору Клієнт 30.10.2025 оплачує 5000 грн (п`ять тисяч гривень) Адвокатському об`єднанню "Захист" за надання адвокатських послуг.
Платіжною інструкцією №4 від 30.10.2025 позивач перерахував на рахунок Адвокатського об`єднання "Захист" 5 000,00 грн.
Окрім того, 06.11.2025 між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Захист" (Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання адвокатських послуг №23/42085.
Згідно з п. 1.1. Договору Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання-доручення, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту юридичні послуги, а саме: надання інформативно-консультативних послуг у питанні звернення до суду щодо стягнення коштів за договорами №20/10-24 від 20.10.2024 та № 01/04-2025 від 01.04.2025.
Згідно з п. 1.2. Договору Клієнт делегує Адвокатському об`єднанню (представники якого можуть представляти інтереси Клієнта відокремлене один від одного) наступні права: представляти інтереси Клієнта у судах України усіх інстанцій та приймати участь у судових засіданнях, розробляти правову позицію у справі, складати позовну заяву, підготувати позовні матеріали та подати їх в суд, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати доказів, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з матеріалами справи, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати, рішення і ухвали суду, змінювати підставу або предмет позову, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, відмовитись від позову, визнати позов повністю або частково, пред`явити зустрічний позов, укладати мирову угоду, підписувати за Клієнта документи "та користуватися іншими процесуальними правами встановленими ЦПКУ, КПКУ, КАСУ, КУпАП, ГПКУ тощо.
Згідно з п. 5.1. Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності 3 моменту його підписання Сторонами та лише після внесення першої оплати Клієнтом, та діє три місяці, або до моменту його виконання, чи розірвання. Термін дії цього Договору Продовжується автоматично, якщо жодна із сторін, письмово, дотримуючись правил належного листування, зазначених у п. 2.4 Договору, не вирішила припинити його дію. Належним підписанням сторонами Договору є його власноручне підписання "друкованого примірника, або за допомогою електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", або за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України "Про електронну комерцію", або за допомогою аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису). Також, у разі, якщо Клієнт отримав текст цього Договору від Адвокатського об`єднання, за правилами, визначеними у п. 2.4 Договору та оплатив зазначений гонорар (або його частину), вважається що Клієнт погодився з усіма його умовами, що прирівнюється до його підписання Клієнтом. У цьому випадку, Адвокатське об`єднання не зобов`язане проте має право вважати цей Договір укладеним.
Відповідно до Додатку №1 до вказаного Договору Клієнт 06.11.2025 оплачує Адвокатському об`єднанню "Захист" 10000 (десять тисяч) гривень за надання адвокатських послуг. Клієнт 06.11.2025 оплачує Адвокатському об`єднанню "Захист" 500 (п`ятсот) гривень за надання адвокатських послуг. Клієнт до 06 числа кожного місяця оплачує Адвокатському Об`єднанню "Захист" 500 (п`ятсот) гривень за надання адвокатських послуг.
Платіжною інструкцією №5 від 06.11.2025 позивач перерахував на рахунок Адвокатського об`єднання "Захист" 10 500,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що професійну правничу допомогу у цій справі надано позивачу адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною на підставі ордеру від 18.11.2025, виданого Адвокатським об`єднанням "Захист".
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У постанові від 11.01.2023 у справі № 922/4195/21 Верховний Суд дійшов висновку, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
При цьому, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до частин 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Статтею 129 ГПК України визначений порядок розподілу судових витрат, частиною 1 вказаної статті визначений порядок розподілу судового збору, частиною 4 - інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).
Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Відповідач клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до суду не подав. 
При цьому, відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що позивачем за послуги адвоката оплачено 5000,00 грн і 10500,00 грн, погодився, що сума співмірна з обсягом наданих послуг та зазначив, що питання про віднесення витрат на сторону спору буде залежати від результату вирішення спору. 
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").
Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.
Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
За умовами ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту (подібні висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2021 року у справі № 910/4317/21, від 02 лютого 2023 року у справі № 915/606/21).
Як установлено вище судом, відповідно до Додатку №1 до Договорів про надання адвокатських послуг гонорар встановлений у фіксованому розмірі.
При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду надмірний формалізм у вимогах до деталізації опису витрат на адвоката, за відсутності чітких критеріїв у законі, може порушувати верховенство права, оскільки це створює правову невизначеність, і суди можуть суб`єктивно зменшувати витрати, навіть якщо є договір, не вимагаючи деталізації за часом, якщо доводиться неспівмірність фіксованого гонорару загалом. Верховний Суд наголошує, що фіксований гонорар може доводитися без детального опису робіт (часу), посилаючись на складність справи, обсяг матеріалів, кількість засідань, а не лише на детальний опис роботи, що захищає право на відшкодування витрат.
Ураховуючи наведене, з огляду на положення статей 86, 123, 126, 129 ГПК України, беручи до уваги критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази у їх сукупності підтверджують суму його витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн, є пов`язаними з цією справою та відповідають фактично наданим послугам.
Ураховуючи, що позов задоволено частково, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача у сумі 15 472,99 грн, решта суми судового збору у сумі 27,01 грн покладається на позивача
На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19 124, 129 Конституції України, ст. 6, 11, 204, 509, 525, 526, 530, 610-612, 614, 599, 625, 627-629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. 1, 8, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та ст. 4, 20, 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -   

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково у розмірі 5 105 396,26 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА КОМПОЗІТ" (62203, Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, пров. Разіна, буд. 8-Б, ідентифікаційний код 36797118) на користь Фізичної особи-підприємця Літота Олександра Володимировича (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість за Договором №20/10-24 від 20.10.2024, а також за Договором № 01/04-2025 від 01.04.2025 у розмірі 5 105 396,26 грн, з яких: 4 862 500,00 грн - основна сума боргу, 155 225,37 грн - інфляційні втрати, 87 670,89 грн - три відсотки річних, а також судовий збір у розмірі 76 580,94 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 472,99 грн.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. 
Повне рішення складено "18" травня 2026 р. 

Суддя		І.О. Чистякова