Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/774/26 
Провадження 2/711/1164/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого: судді - Кондрацької Н.М. 
за участі:
секретаря судового засідання - Мелещенко О.В.,
позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) у зв`язку із несплатою аліментів на утримання дитини. 
Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона змушена звернутися до суду за захистом прав своєї малолітньої дитини, оскільки його батько ОСОБА_2 не сплачує аліменти на його утримання. Указує, що шлюб з відповідачем зареєстрований у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (актовий запис № 549 від 22.07.2016), було розірвано 06.11.2024 за рішенням Придніпровського районного суду в м. Черкаси. Від спільного шлюбу у них є син, ОСОБА_3 , 2016 року народження, який на сьогоднішній день є неповнолітнім і проживає разом з нею. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.11.2024 року у справі № 711/7490/24 з ОСОБА_2 прийнято стягувати аліменти на утримання його дитини ОСОБА_3 на її користь у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду ОСОБА_2 не виконує, за 2025 рік сплачено аліментів лише за три з половиною місяці. В результаті чого утворилась значна сума заборгованості, що на 31.12.2025 рік становить 35048,50 грн., та підтверджується розрахунком, складеним Другим Відділом державної виконавчої служби у м. Черкаси. Згідно таблиці-розрахунку станом на 28.01.2026 року загальна сума пені за період заборгованості по аліментах з 1 лютого 2025 року по 31 грудня 2025 року складає 36 939,50 грн. Окрім цього, просить врахувати суд те, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків.
На підставі викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 36 939,50 грн. по виконавчому провадженню № 711/690/25 від 22.04.2025, а також судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою суду від 06.02.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Додатково суду пояснила, що від відповідача немає ані фінансової, ані допомоги у вихованні дитини. Аліменти, що стягнуті за рішенням суду відповідач вчасно не сплачує, а тому наявний борг за 2025 рік, який він не сплачує. Іноді відповідач дає кошти, раз на три місяці. Зауважила, що у листопаді 2025 року між ними з відповідачем була домовленість, що він сплатить заборгованість по аліментах, однак, він у грудні перерахував одноразово кошти у розмірі 5000,000 грн. і після цього зник, у подальшому ніякої сплати боргу не проводилось. Тож просить вирішити питання щодо стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів. При цьому, навіть якщо відповідач сплатить заборгованість по аліментах, вона не має наміру відмовлятись від стягнення з нього пені за їх несплату. 
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував щодо їх задоволення. Вважає, що йому як ветерану війни не повинні нараховуватися ні пеня, ні штрафні санкції, однак доказів щодо цього до суду не подає. Повідомив, що наразі не є військовослужбовцем, його виведено поза штат. Між тим, у судовому засіданні визнав, що він є батьком дитини ОСОБА_3 . Зазначив, що не сплачував аліменти, оскільки у нього не було можливості їх сплачувати у зв`язку з відсутністю коштів. Сам він живе за рахунок своїх батьків, на військовій службі не перебуває, наразі не працює, так як має певні обмеження і проблеми зі здоров`ям, інвалідності не має. Його батьки допомагають позивачці у вихованні, коштами та продуктами харчування. У ході судового засідання вказав, що він готовий сплатити заборгованість по аліментах, однак не буде сплачувати пеню та штраф.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.01.2017. 
Рішенням суду від 06.11.2024 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 22.07.2016 розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_4 відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_5 . 
Водночас встановлено, що відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2025 року у справі № 711/690/25 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Вказані вище факти сторонами не заперечуються.
На виконання указаного рішення суду Придніпровським районним судом м. Черкаси 03.06.2025 видано виконавчий лист № 711/690/25, який пред`явлено до виконання.
Так, старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Зайцевою Н.В. 07.11.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79536551.
Відповідно до розрахунку складеного старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Зайцевою Н.В. від 22.01.2026 № 310/20.21-49/8259, який є актуальним на час розгляду справи, заборгованість по сплаті аліментів боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , починаючи з 01.02.2025 станом на 31.12.2025 становить 35048,50 грн. 
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Сімейним Кодексом України.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц прийшла до висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення.
Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою, яку викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 28.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц:
?р=(А1 х 1 %Q 1 )+(А2х 1 %Q2)+ (An х 1% х Qn), де
?р загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
А1 нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
А2- нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову.
Визначаючи кількість прострочених днів зі сплати аліментів, суд виходить з того, що аліменти є щомісячними платежами, які підлягають сплаті до останнього дня кожного календарного місяця. Таким чином, періодом прострочення є період з першого числа кожного наступного місяця після несплати аліментів по 31.12.2025.
Крім того, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст. 5 ЦК України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів.
До того ж, суд звертає увагу, що в судовому засіданні розрахунок державного виконавця заборгованості Коваленка від 22.01.2026, який є актуальним на час розгляду справи не викликає заперечень з боку відповідача, останній визнає, що має заборгованість зі сплати аліментів. 
З даного розрахунку вбачається, що відповідачем за період з лютого 2025 року по грудень 2025 року здійснено лише три платежі сплати аліментів: за лютий 2025 року – 3880,00 грн., березень 2025 року – 3980,00 грн. та у грудні 2025 року – 5000 грн.
Крім того, згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів станом на 31.12.2025 штрафні санкції за несплату аліментів (пеня) боржника ОСОБА_2 становить 36939,50 грн.
Враховуючи інтереси дитини, наявність актуальної інформації про стан заборгованості, періодичну несистематичну сплату аліментів у довільному розмірі відповідачем, яка прослідковується з наданого розрахунку державного виконавця, з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги в межах суми, зазначеної у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 у розмірі 35048,50 грн.
Свої заперечення щодо позовних вимог відповідач висловив у судовому засіданні, з відзивом на позовну заяву до суду не звертався.
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства").
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Як передбачено частинами 1 та 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»).
Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст.6 Конвенції, якою передбачені гарантії, надані сторонам, — справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача.
Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини є такими, що підлягають задоволенню частково у розмірі 35048,50 грн.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача до стягнення в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. 196 СК України, ст.19, 81, 264-265 ЦПК України суд, - 

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 35048 (тридцять п`ять тисяч сорок вісім) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Повний текст рішення виготовлений 29.04.2026.

Головуючий:	  	Н.  М.  Кондрацька