П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/21149/13-ц
Провадження № 22-ц/4815/123/26

Головуючий у Рівненському міському суді 
Рівненської області: суддя Харечко С.П.
Ухвалу суду першої інстанції 
(повний текст) постановлено:
30 вересня 2025 року у м. Рівне 
Рівненської області
без фіксування судового засідання
звукозаписувальними технічними засобами

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: учасники справи і їх представники в судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кусого Андрія Васильовича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2025 року у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", заінтересована особа: ОСОБА_1 ; на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 
в с т а н о в и в:
Ухвалою Рівненського міського суду від 12 вересня 2025 року відмовлено у скарзі Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі – ПАТ "Дельта Банк" або банк), заінтересована особа: ОСОБА_1 ; на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Ухвалою Рівненського міського суду від 30 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Кусого А.В. про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.
У поданій через свого представника – адвоката Кусого А.В. апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною і необґрунтованою, що полягало у порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить її скасувати, стягнувши із ПАТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_1 8 500 гривень витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що у клопотанні про залишення заяви без розгляду від 28 серпня 2025 року заявник звертав увагу, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат складає 10 000 гривень. На стор. 3 клопотання вказувалося про надання доказів на підтвердження остаточного розміру витрат на правничу допомогу буде надано у передбачені законом строки. Отже, чітко додержано вимоги, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Разом з тим заявлялося про те, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат у суді апеляційної інстанції становить 5 000 гривень.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.
Ухвалою Рівненського міського суду від 12 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ПАТ "Дельта Банк", заінтересована особа: ОСОБА_1 ; на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Ухвалою Рівненського міського суду від 30 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Кусого А.В. про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що докази на обґрунтування факту понесення витрат на професійну правничу допомогу правильно подано протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення про відмову ПАТ "Дельта Банк" у задоволенні скарги на дії державного виконавця. Разом з тим у порушення вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України стягувачем (його представником) не було зроблено під час розгляду справи відповідної заяви про розподіл судових витрат.
З огляду на висновки Верховного Суду у постановах від 07 лютого 2024 року у справі №904/1377/22, від 29 червня 2022 року у справі №161/5317/18, від 02 лютого 2024 року у справі №910/9714/22 судом залишено заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду.
Проте з такими висновками погодитися не можна.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де вказується, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. 
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
У разі недотримання останніх вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 
Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1.) їх дійсність; 2.) необхідність; 3.) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Не погоджуючись із твердженнями суду попередньої інстанції про відсутність заяви представника Северенчука Я.Є. про розподіл судових витрат, враховується те, що у клопотанні від 28 серпня 2025 року про залишення заяви без розгляду адвокатом Кусим А.В. зазначалося: "На виконання вимог ст. 178 ЦПК України повідомляю суд, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат становить 10 000 гривень 00 копійок. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Заявляємо, що докази на підтвердження остаточного розміру витрат на правничу допомогу буде подано у строки, передбачені законом" (а.с. 28, зв.-29).
Отже, представником Северенчука Я.Є. додержано положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо заявлення до закінчення судових дебатів у справі про розподіл судових витрат та подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Приходячи до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів також бере до уваги, що на а.с. 68-70 містяться ордер на надання адвокатом Кусим А.В. правничої допомоги №1351850 від 05 березня 2025 року на користь Северенчука Я.Є., договір про надання правничої допомоги від 07 жовтня 2024 року, укладений між адвокатом Кусим А.В. і ОСОБА_1 , та додаткова угода –замовлення від 29 серпня 2025 року між ними до договору б\н про надання правничої (правової) допомоги від 07 жовтня 2024 року.
З рахунку б\н від 16 вересня 2025 року за правничі послуги, що надані на підставі договору про надання правничої допомоги б\н від 07 жовтня 2025 року, адресованому Северенчуку Я.Є., видно, що адвокат Кусий А.В. склав цей рахунок, за яким вартість юридичної допомоги визначається сторонами та складає 8 500 гривень (а.с. 71).
Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16 вересня 2025 року стверджується, що адвокатом Кусим А.В. на підставі договору б\н про надання правової допомоги від 07 жовтня 2024 року надано ОСОБА_1 такі послуги: 
-аналіз та вивчення документів, консультування клієнта, підготовка, складання і подання до Рівненського міського суду клопотань та заяв у справі за заявою представника ПАТ "Дельта Банк" на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_1 ; час послуг склав 04 год. 00 хв.; вартість без податку на додану вартість - 8 000 гривень;
-участь у судовому засіданні у справі склала 00 год. 15 хв.; вартість без податку на додану вартість - 500 гривень;
-разом: 04 год. 15 хв.; 8 500 гривень (а.с. 72).
З платіжної інструкції №8К7В-Е250-РХ73-2627 від 17.09.2025 вбачається, що платник – ОСОБА_1 сплатив на користь отримувача – ОСОБА_2 8 500 гривень; призначення платежу: оплата згідно з рахунком б\н від 16 вересня 2025 року (а.с. 76). 
З урахуванням складності справи та наданих адвокатом послуг, часу, витраченого адвокатом на надання послуг, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для сторони апеляційний суд вважає, що визначений заявником розмір у 8 500 гривень наданої правничої допомоги є завищеним. Натомість до відшкодування із банку на користь ОСОБА_1 підлягає 3 000 гривень.
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Підставою для скасування оскаржуваної ухвали відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кусого Андрія Васильовича задовольнити частково.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2025 року скасувати.
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Кусого Андрія Васильовича задовольнити частково.
Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь ОСОБА_1 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

Н.М.Ковальчук