Справа №676/876/26
Номер провадження 2/676/2262/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року 
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді – Пилипенко І.О.,
за участю секретаря судового засідання – Райтаровського В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області впорядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Патнерс» звернулося доКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.11.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №3180764, згідно з умовами якого відповідач отримала 20000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом: 10200 грн., які нараховуються зі ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6 договору кредиту стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Однак відповідач зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. 26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги №26-07/2024. Згідно умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №3180764 від 20.11.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 93200 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №26-07/2024 від 20.11.2021 р., з них: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) становить – 20000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків на дату відступлення права вимоги становить – 70200 грн., прострочена заборгованість за комісією становить – 3000 грн. 
Просить суд стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість за кредитним договором №3180764 від 20.11.2021 року, в сумі: 93200 грн. на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, адреса: 03150, м. Київ, вул. Гейдройця Єжи, 6, офіс 251). Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. та 25000 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року по справі призначено підготовче провадження.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2026 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та підтримав позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала частково, лише в частині тіла кредиту та нарахованих відсотків.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 20.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3180764. Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Згідно предмету договору, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фіксований кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договором. 
Відповідно до п.1.2-1.4 кредитного договору сума кредиту становить 20000 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 20.11.2021 року (строк кредитування). Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 20.12.2021 року. 
Відповідно до п.1.5 кредитного договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії складають 13200 грн. в грошовому виразі та 47,541,00 відсотків річних у процентному значенні і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 33200 грн. 
Пунктом 1.5.1 Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 3000 грн., яка нараховується за ставкою 15,00% від суми кредиту одноразово.
Згідно пункту 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 10200 грн., які нараховуються за ставкою 1,7 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 1.6-1.7 Кредитного договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору. 
Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №3180764 від 20.11.2021 року містить графік платежів, відповідно до якого встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, зокрема надана сума кредиту в розмірі 20 000 грн., сплата відсотків за період з 20.11.2021 року по20.12.2021 року становить 10200 грн. та комісія за надання кредиту в розмірі 3000 грн., що на загальну суму становить 33200 грн. 
Позивачем надано паспорт споживчого кредиту №3180764 від 20.11.2021 року, в якому зазначені умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо.
Відповідно до анкети-заяви на кредит №3180764 від 20.11.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» погоджені умови кредитування по заявці №3180764, згідно якої сума наданого кредиту становить 20 000 грн., строк кредиту 30 днів з 20.11.2021 року по 20.12.2021 року, сума до повернення кредиту 33200 грн., яка складається з комісії за надання кредиту в розмірі 3000 грн., нараховується одноразово за ставкою 15.00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом 10200 грн., нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Платіжною квитанцією LIQPAY КТ КБ «Приватбанк» від 20.11.2021 року підтверджено перерахування коштів ТОВ «Мілоан» у сумі 20 000 грн. ОСОБА_1 20.11.2021 року на платіжну картку НОМЕР_2 згідно з договором №3180764.
Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що ОСОБА_1 уклала договір №3180764 від 20.11.2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора F31761 від 20.11.2021 року, номер телефону на який відправлено одноразовий ідентифікатор +3800674367231.
Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення кредиту ТОВ «Мілоан», за кредитним договором №3180764 від 20.11.2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 93200 грн., з яких: 20 000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 70200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками та 3000 грн. – заборгованість за комісією.
Відповідач станом на дату звернення позивачем до суду не виконала своїх зобов`язань перед кредитором, доказів протилежного суду не надала.
Відповідно до п.3.2.6 Кредитного договору №3180764 від 20.11.2021 року Товариство має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника.
26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав або яке виникне у майбутньому, а фактор здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договором про споживчий кредит, раніше укладеним між клієнтом і боржником. 
Із матеріалів справи вбачається, що 26.07.2024 року акт прийому передачі Реєстру боржників до Договору факторингу (відступлення прав вимоги) від 26.07.2024 р. був підписаний ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс».
Відповідно до платіжної інструкції №448090005 від 26.07.2024 р. ТОВ «Факторинг Патнерс» сплатило ТОВ «Мілоан» плату за відступлення прав вимоги згідно з Договором відступлення прав вимоги від 26.07.2024 року у розмірі 3310395,81 грн.
До ТОВ «Факторинг Партнерс» відповідно до укладеного договору відступлення прав вимоги від 26.07.2024 року та реєстру боржників, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 93200 грн., з яких: 20 000,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 70200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками та 3000 грн. – заборгованість за комісією, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу (відступлення прав вимоги) №26-07/2024 від 26.07.2024 року. 
Отже, до позивача перейшли права первісного кредитора ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №3180764 від 20.11.2021 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №3180764 від 20.11.2021 року не виконала, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 20 000,00 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.
Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Як зазначено вище, 20.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №3180764, за умовами якого відповідач отримала в кредит грошові кошти у розмірі 20 000 грн. на строк 30 днів, тобто до 20.12.2021 року.
У кредитному договорі №3180764 від 20.11.2021 р. сторони погодили, що згідно з п. 1.3, п. 1.5.2, п.1.6 договору про споживчий кредит, кредит надається строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,70% та стандартною (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до положень п.2.3. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних (базових) умовах.
Відповідно до п. 2.3.1.1 договору пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту.
Продовження строку кредитування на пільгових умовах відбувається строком на три, сім та п ?ятнадцять днів за умови сплати позичальником комісії і частини заборгованості за кредитом (тілом).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 договору.
Згідно з п. 2.3.1.2 договору, пролонгація на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позивальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). 
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Оскільки сторони у договорі погодили умови щодо пролонгації кредитування після завершення строку кредитування у 30 днів щоразу ще на 1 день, але на строк, що не перевищує 60 днів, тому строк пролонгації нарахування процентів за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування, здійснюється за стандартною (базовою) процентною ставкою, визначеною договором у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним, але не більше пролонгованих 60 днів, а відтак позивач має право на стягнення з відповідача процентів в тому числі і за період пролонгації.
При цьому, згідно із поданих позивачем відомостей про щоденні нарахування та погашення заборгованості по кредитному договору №3180764 Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», вбачається, що у період із 20.11.2021 року по 20.12.2021 року нарахування відсотків за користування кредитом, перші 30 днів, передбачені п. 1.3 Договору підлягають сплаті проценти у розмірі 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору), що складає: 10 000,00 (сума кредиту) * 1,70% * 30 (днів) = 10200 грн.
В подальшому відповідачу ОСОБА_1 були нараховані відсотки: з 20.12.2021 р. по 18.02.2022 р. згідно із пунктами 1.6 та 2.3.1.2 кредитного договору, за відсотковою ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що складає: 20 000,00 (сума кредиту)* 5%*60 (днів) = 60 000 грн.
Отже, як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за укладеним договором про споживчий кредит №3180764 від 20.11.2021 року, відсотки нараховувались у період з 21.11.2021 року по 18.02.2022 року, тобто за 90 днів (30 днів строк кредиту, передбачений п.1.3 Договору + 60 днів строк кредит після пролонгації, передбачений 2.3.1.2 договору ).
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення кредитуТовариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», відповідач ОСОБА_1 жодних дій для продовження строку кредитування на пільгових умовах не вчиняла (у справі відсутні докази на підтвердження таких обставин), то подальше продовження строку відбувається на стандартних умовах, тобто кінцевий строк кредитування (60 днів) сплив 18.02.2022 року.
Таким чином, розмір нарахованих процентів за договором становить 70200 грн (340 грн * 30 днів = 10200 грн) + (1000 грн * 60 днів = 60 000 грн.), що повністю узгоджується із відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3180764 від 20.11.2021 року, долученим позивачем до матеріалів справи. Тобто, сторони 20 листопада 2021 року обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами (погодили їх розмір) та відповідальність за порушення умов договору.
Також суд вбачає за необхідне зазначити, що позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з договором факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 року було продано борг відповідачки ОСОБА_1 в розмірі 93200 грн, з яких: сума заборгованості по тілу кредиту 20 000,00 грн, сума заборгованості по відсотках 70200 грн, сума заборгованості по комісії 3000 грн.
Після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося, а відсотки були нараховані протягом строку кредитування та пролонгації кредитного договору.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок неналежного виконання обов`язків за кредитним договором у ОСОБА_1 виникла заборгованість за відсотками у загальному розмірі 70200 грн., яка і підлягає стягненню, зважаючи на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним, допустимим і достовірним доказом по справі, і відповідачем спростований не був.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 70200 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за комісією в сумі 3000 грн., то суд виходить з наступного.
10 червня 2017 року набув чинності ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3180764.
Пункт 1.5.1 кредитного договору №3180764 передбачає комісію за надання кредиту: 3000 грн, яка нараховується за ставкою 15,00 відсотків від суми кредиту одноразово.
З розрахунків заборгованості ТОВ «Мілоан» за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідача включено заборгованість за нарахування комісії за надання кредиту у розмірі 3000 грн за кредитним договором №3180764 від 20.11.2021 року.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги позивача, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, позивачем в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_1 та за які позивачем встановлена комісія за надання кредиту.
Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за надавання кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
Виходячи з наведеного суд вважає, що ТОВ «Мілоан» нарахував боржнику комісію неправомірно, а тому слід відмовити у її задоволенні.
З огляду на викладене в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, яка підписана ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також відповідачем підтверджено отримання кредитних коштів, при цьому відсутні докази повернення отриманого кредиту, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі кредитного договору №3180764 від 20.11.2021 року, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20 000 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 70200 грн, а всього 90200 грн.
З матеріалів справи вбачається, що Товариство в позовній заяві просило відшкодувати понесені витрати на правничу допомогу в суді в розмірі 25 000 грн.
Відповідно до статті 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.
Частинами другою-четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат необхідно:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
На підтвердження витрат на правничу допомогу в ТОВ «Факторинг Партнерс» надало договір від 02.07.2024 року по надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерсл» та адвокатським об`єднанням «ЛігалАссістанс», витяг з акту наданих послуг №25 від 31.12.2025 року, детальний опис наданих послу до Акту №25 від 31.12.2025 року: усна консультація клієнта, складання позовної заяви, вивчення документації, суму наданих послуг складає 25 000 грн. 
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачені такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у статтях 137, 141 ЦПК України критерії.
Предметом позову ТОВ «Факторинг Партнерс» є стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 в загальному розмірі 93200 грн, яка є досить значною. Разом з цим, підготовка представником ТОВ «Факторинг партнерс» - позову не вимагало аналізу великого обсягу документів та значних затрат часу.
Враховуючи наведені обставини, предмет спору, складність справи, виходячи із засад реальності та співмірності, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню 7 000 грн. витрат на правничу допомогу в суді.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то при вирішенні питання розподілу судових витрат суд ураховує принцип пропорційності (стаття 141 ЦПК України).
Отже з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» необхідно стягнути понесені ним судові витрати на правничу допомогу, що становить 6774,67 грн. (7000 грн * 90200 / 93200).
Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позову ТОВ «Факторинг Партнерс» сплачено 2662,40 грн судового збору, оскільки позов ТОВ «Факторинг Партнерс» задоволено частково, то із відповідача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2576,70 грн. (2662,40 грн * 90200 / 93200).
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, адреса: 03150, м. Київ, вул. Гейдройця Єжи, 6, офіс 251) заборгованість за кредитним договором №3180764 від 20.11.2021 року, в сумі: 90200 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2576,70 грн. та 6774,67 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апе ляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, адреса: 03150, м. Київ, вул. Гейдройця Єжи, 6, офіс 251.
відповідач - ОСОБА_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Суддя І.О. Пилипенко