Справа № 463/478/26
Провадження № 2/463/930/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року  Личаківський районний суд м. Львова
в складі головуючого судді - Жовніра Г.Б.,
з участю секретаря судового засідання - Косопуд М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення безпідставно збережених коштів –
в с т а н о в и в:
позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 25 653,02 грн, а також судовий збір 1 331,20 гривень.
Позовні вимоги мотивує тим, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 №73 від 20.01.2024 року позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210(1) КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000 грн. Вказана постанова була скерована на примусове виконання до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі та в порядку примусового виконання на загальну суму 34000 з Позивача було стягнуто та перераховано до державного бюджету 25 653,02 гривень. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 27.06.2025 року у справі №442/4431/25 було скасовано Постанову №73 від 20.01.2024 року. Виконавче провадження було закрито Постановою від 11.07.2025 року. В подальшому Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про повернення коштів з бюджету з метою виготовлення подання про повернення безпідставно збережених коштів. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив про відсутність підстав для повернення грошових коштів. Вважає, що за наведених вище обставин кошти утримуються в Державному бюджеті України безпідставно, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задоволити.
Ухвалою суду від 26.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі без повідомлення/виклику сторін.
11.02.2026 через систему «Електронний суд», від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 Задерецького А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просив відмовити. Зазначає, що на момент сплати позивачем адміністративного штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування штрафу. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням суду про скасування постанови та закриття провадження у справі відповідна юридична підстава відпала. Крім того, механізм повернення коштів з бюджету є спеціально врегульованим бюджетним законодавством і підзаконними нормативними актами, які передбачають визначену процедуру та суб`єктів, уповноважених на ініціювання повернення коштів, що виключає довільне застосування ст. 1212 ЦК України у спірних правовідносинах. Таким чином вважає, що підстав для задоволення позову про стягнення коштів з державного бюджету немає.

Відповідач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області скористався правом на відзив, у якому зазначив наступне. Головне управління Казначейства є юридичною особою, має самостійний кошторис видатків і здійснює свою діяльність відповідно до Положення про Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 16.12.2025 № 325, і не несе відповідальності за протиправні дії чи бездіяльність інших юридичних осіб, а стягнення коштів з Державного бюджету України здійснюється у встановлений законодавством спосіб. Зазначає, що залучення Головного управління Казначейства в якості відповідача є безпідставним та не обґрунтованим, зважаючи на те, що відповідно до наданих повноважень Головне управління Казначейства здійснює повернення/стягнення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету тільки за поданням органів, що контролюють справляння надходжень чи відповідним рішенням суду. Повідомляє, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» повноваження щодо здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до бюджету платежів за ККДБ 21081100 та ведення їх обліку в розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів покладено на Державну податкову службу України, Держмитслужбу, держадміністрації та органи місцевого самоврядування, національну комісія, що здійснює державне регулюванння у сферах енергетики та комунальних послуг, Держержпродспоживслужбу, Держгеокадастр суди, державну судову адміністрацію, адміністрацію Держприкордонслужби, Антимонопольний комітет, Міністерство юстиції України, Укртрансбезпеку, Держгеонадра, органи державної влади та інші державні органи, національну комісію з цінних паперів та фондового ринку, Національну поліцію, АРМА, Держкомтелерадіо, ДАБІ.
З огляду на те, що штраф накладений ІНФОРМАЦІЯ_5 – для повернення з державного бюджету сплачених коштів необхідно звернутись до відповідного центру комплектування та соціальної підтримки. При цьому, вважає що Головне управління Казначейства в жодних правовідносинах з Позивачем не перебувало, жодних прав останнього не порушувало.
Судом встановлено, що на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.01.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн, Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі відкрито виконавче провадження №78256501 з примусового виконання зазначеної постанови. У межах вказаного виконавчого провадження з позивача ОСОБА_1 примусово стягнуто та перераховано до Державного бюджету України 25 653,02 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №14669 від 11.06.2025, №15185 від 17.06.2025, №14393 від 09.06.2025 (а.с. 6-10).
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.06.2025 у справі №442/4431/25 скасовано постанову №73 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 20 січня 2024 року, якою на громадянина ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000 гривень (а.с. 11-13).
Виконавче провадження з примусового виконання постанови №73 від 20.01.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу закінчено Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.06.2025 у справі №442/4431/25, яким скасовано зазначену постанову про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 14).
ІНФОРМАЦІЯ_6 22.11.2025 листом повідомила позивача, що контроль за справлянням надходжень бюджету за кодом бюджетної класифікації (21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції») не покладено на структурні підрозділи, органи військового управління та інші установи та органи, що підпорядковуються Міністерству оборони України, а отже, ІНФОРМАЦІЯ_5 , як і ІНФОРМАЦІЯ_6 не вправі сформувати подання про повернення надміру та помилково сплачених коштів, стягнутих на підставі скасованої постанови за справою про адміністративне правопорушення N?73 від 20.01.2024.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.
Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:
а) набуття або збереження майна, 
б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, 
в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Позивач обґрунтовує вимогу про стягнення сплачених коштів тим, що постанову про накладення адміністративного штрафу було скасовано судовим рішенням. При цьому встановлено, що спірна сума в розмірі 25 653,02 грн була стягнута з позивача не добровільно, а саме в порядку примусового виконання постанови органу, тобто у виконавчому провадженні, та перерахована до Державного бюджету України.
Отже, після скасування постанови про накладення штрафу, яка була єдиною правовою підставою для такого примусового стягнення, ця підстава вважається такою, що відпала. Відтак кошти, які були примусово стягнуті з позивача та збережені у Державному бюджеті України, утримуються без достатньої правової підстави, що відповідно до положень статті 1212 ЦК України є підставою для їх повернення як безпідставно набутого майна.
У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (ч.ч. 1,2 ст. 326 ЦК України).
Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1ст. 167 ЦК України).
Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ч. 1 ст. 170 ЦК України).
Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (ст. 174 ЦК України).
З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету.
За змістом абз. 1 ч. 3ст. 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.
Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (частина друга ст. 45 БК України у редакції, чинній на час звернення до суду).
Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци перший і п`ятий пункту 5 розділу І Порядку № 787).
У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (ч. 2ст. 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абз. 2 ч. 3ст.17 ЦК України).
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення примусового стягнення коштів постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була чинною та підлягала обов`язковому виконанню, у зв`язку з чим виконавчим органом було відкрито виконавче провадження та в його межах примусово стягнуто відповідну суму штрафу. Водночас після набрання законної сили рішенням суду про скасування зазначеної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, правова підстава, на якій ґрунтувалося таке стягнення, відпала. 
Суд вважає, що після скасування судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі ст. 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).
Суд зазначає, що кошти слід стягнути на користь позивача саме з Державного бюджету України, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16. Згідно з цим висновком законодавство не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення порушеного права позивача та є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, які мають бути врегульовані у нормативних актах, а не у резолютивній частині рішення (пункти 6.21, 7.1, 7.2 відповідної постанови). Вказане узгоджується з постановою ВП ВС у справі № 910/5880/21.
Оскільки доказів повернення позивачу грошових коштів в розмірі 25 653,02 грн. матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1331,20 грн підлягає стягненню з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки саме останній зобов`язаний був звернутися до органів державної казначейської служби з поданням про повернення коштів з бюджету, а тому саме останній порушив права позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-80, 259, 263, 264, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення безпідставно збережених коштів – задоволити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 25 653,02 грн (двадцять п`ять тисяч шістсот п`ятдесят три гривні дві копійки) безпідставно збережених коштів.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).

Дата складання рішення суду –13 травня 2026 року.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження)
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, вул. К.Левицького, 18, код ЄДРПОУ 38008294.

Суддя Г.Б. Жовнір