ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/723/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Костюкевича С.Ф.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, 
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000318/2 від 30.12.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач через уповноваженого декларанта ФОП ОСОБА_2 подав на митний пост Волинської митниці митну декларацію (далі – МД) від 29.12.2025 №25UA205140081444U1, згідно з якою було заявлено до митного оформлення товар: «кава натуральна смажена з кофеїном: кава смажена в зернах, суміш «NERO» – 1260 ящ., розфасована в упаковки по 1кг* 6шт/ящ., суміш: 30% арабіка, 70% робуста, кава смажена в зернах, суміш «'CLASSICO» - 90 ящ., суміш: 50% арабіка, 50% робуста, розфасована в упаковки по 1кг* 6шт/ящ., торгівельна марка: LOLLOCAFFE; виробник: «DICAL S.R.L.», IT.», вартістю 49 701,60 Євро.
Відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000318/2 від 30.12.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/003207. Митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Позивач не погоджується із таким рішенням та зазначає, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару уповноваженою ним особою були подані передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі – МК України) необхідні документи, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України (тобто чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця), у зв`язку з чим давали можливість відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом). 
На підставі вищевикладеного позивач просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.
В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення. Вказує, що документи, подані до митного оформлення містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 53 МК України декларанту надіслано повідомлення про надання документів на підтвердження митної вартості, однак декларант не надав усіх документів для підтвердження митної вартості, у зв`язку із чим, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару Волинською митницею з дотриманням вимог чинного законодавства прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Джерелом інформації для коригування митної вартості товарів слугувала МД від 06.08.2025 №UА205140/2025/049147, де вартість подібного товару становить на рівні 8,73 Євро/кг.
У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.
Інших заяв по суті справи від сторін не надходило, сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.
Судом встановлено, що 23.01.2024 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанією DICAL S.R.L. (Італія) (продавець) було укладено контракт №1841/PF, за умовами якого продавець зобов`язується поставляти товари (кава в асортименті та кавові апарати), номентклатура, кількість, специфікація, ціни яких будуть визначені в проформах до цього договору згідно умов та термінів, що передбачені та узгоджені сторонами, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар відповідно до цього договору та додатків до нього.
Згідно п.3.1 даного контракту загальна сума становить 200 000 Євро. Ціна на товар не змінна, встановлюється продавцем в умовних одиницях на підставі цін, вказаних в діючому на момент виставлення у фактурах-проформах. Пунктами 4.1, 4.2 договору визначено, що кожна партія товару буде поставлена протягом 60днів після передоплати на умовах на умовах EX-WORKS SAVIANO (NA), ІТАЛІЯ – INCОRTEMS 2020 (EXW).
На виконання умов договору, компанія DICAL S.R.L. (Італія) сформувала позивачу рахунок-проформу №1910/PF від 26.11.2025, згідно з яким вартість товару – кава натуральна смажена з кофеїном у кількості 1350 ящ на загальну суму 49 701,60 євро, про що також зазначено в рахунку-фактурі №11401/CV від 17.12.2025. 
29.12.2025 ФОП ОСОБА_1 через уповноваженого декларанта на митний пост Волинської митниці подано МД №25UA205140081444U1, за якою задекларовано ввезення, зокрема, такого товару: «кава натуральна смажена з кофеїном: кава смажена в зернах, суміш «NERO» – 1260 ящ., розфасована в упаковки по 1кг* 6шт/ящ., суміш: 30% арабіка, 70% робуста, кава смажена в зернах, суміш «CLASSICO» - 90 ящ., суміш: 50% арабіка, 50% робуста, розфасована в упаковки по 1кг* 6шт/ящ., торгівельна марка: LOLLOCAFFE; виробник: «DICAL S.R.L.». В графі 22 МД вказано фактурну вартість товару 49 701,60 євро, яку визначено за 1 методом визначення митної вартості товару – за ціною контракту.
На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до МД були подані такі документи: рахунок-проформу №1910/PF від 26.11.2025, рахунок-фактуру (інвойс) №11401/CV від 17.12.2025, автотранспортну накладну (CMR) №2 від 17.12.2025, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №VE U008124 від 19.12.2025, статут особи, яка подає митну декларацію, банківський платіжний документ, що стосується товару №8JBKLPB від 28.11.2025, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №29/12/25-1 від 29.12.2025, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №88 від 29.12.2025, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №1841/PF від 23.01.2024, договір про надання послуг митного брокера №443 від 19.12.2025, договір (контракт) про перевезення №1 від 16.12.2025, договір (контракт) про перевезення №1612-2 від 16.12.2025, інформацію про позитивні результати державних видів контролю (у межах «єдиного вікна») з ідентифікатором справи №13820828, копію митної декларації країни відправлення №25IT5D701JG61213B0 від 19.12.2025, митну декларацію, якою відмовлено у випуску товарів, №25UA205140081444U1 від 29.12.2025.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності: а саме: - відповідно п.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 23.01.2024 № 1841/PF продавець зобов`язується поставити товари (кава в асортименті та кавові апарати), номенклатура, кількість, специфікація, ціни яких детальніше визначені у проформах до договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений товар у відповідності до умов цього договору та додатків до нього, оформлених та підписаних сторонами, однак, проформи, додатків не подано до митного оформлення, а згідно п.3.1 договору загальна відкрита ціна цього договору становить 200 000,00Євро, при цьому, відповідно п.4.1 договору кожна партія за даним контрактом буде поставлена протягом 60 днів після передоплати та платіжна інструкція в іноземній валюті від 28.11.2025 № 8JBKLPB засвідчує розрахунки за товар згідно контракту від 23.01.2024 № 1841/PF, проте не ідентифікується з оцінюваною партією товару; - послугу з перевезення вантажу надав ФОП ОСОБА_3 , відповідно договору від 16.12.2025 № 1612-2, що не відповідає перевіднику зазначеному в графі 23 автотранспортної накладної (CMR) від 17.12.2025 №2 – PE SAVYTSKYI OLEH; - відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі – Наказ № 599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. однак, до митного оформлення не подано акт здачі-прийняття, банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг.
В зв`язку із наявністю розбіжностей та відповідно до частин другої, третьої статті 53 МК України декларанту була надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, зокрема: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) чеки, квитанції для підтвердження транспортних витрат; 5) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
На вимогу митного органу декларант надав додаткові документи: договір про організацію перевезення автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні від 16.12.2025 №1612-3, заявку перевезення від 16.12.2025 №1 до договору №1612-3.
Листом від 30.12.2025 №30/12 декларант повідомив про відсутність інших запитуваних митним органом документів для підтвердження заявленої митної вартості.
Оскільки документи, що були подані на вимогу митного органу, не усувають вищезазначені невідповідності, а інші додаткові документи не надано, тому відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000318/2 від 30.12.2025, відповідно до графи 33 даного рішення, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Кодексу на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - «Кава натуральна смажена з кофеїном: Кава смажена в зернах, суміш "NERO". Суміш: 30% арабіка, 70% робуста., торгівельна марка: LOLLOCAFFE. Виробник: "DICAL S.R.L.", країна походження Італія, імпорт якого здійснено на згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товару, з врахуванням обсягу партії 8100 кг». Рівень митної вартості становить: 8,73 Євро/кг (ЕМД від 06.08.2025 №UА205140/2025/049147).
Товар було випущено у вільний обіг за МД №25UA205140081764U2 від 30.12.2025 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
За приписами частин п`ятої - восьмої статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.
Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану у вказаній вище МД митну вартість товару, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) №11401/CV від 17.12.2025, автотранспортну накладну (CMR) №2 від 17.12.2025, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №VE U008124 від 19.12.2025, статут особи, яка подає митну декларацію, банківський платіжний документ, що стосується товару №8JBKLPB від 28.11.2025, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №29/12/25-1 від 29.12.2025, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №88 від 29.12.2025, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №1841/PF від 23.01.2024, договір про надання послуг митного брокера №443 від 19.12.2025, договір (контракт) про перевезення №1 від 16.12.2025, договір (контракт) про перевезення №1612-2 від 16.12.2025, інформацію про позитивні результати державних видів контролю (у межах «єдиного вікна») з ідентифікатором справи №13820828, копію митної декларації країни відправлення №25IT5D701JG61213B0 від 19.12.2025, митну декларацію, якою відмовлено у випуску товарів, №25UA205140081444U1 від 29.12.2025.
Крім того, на вимогу митниці декларантом надано: договір про організацію перевезення автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні від 16.12.2025 №1612-3, заявку перевезення від 16.12.2025 №1 до договору №1612-3.
На думку суду, відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Суд також звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.
Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 21.10.2021 (справа №420/4820/19).
З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару (кава натуральна смажена з кофеїном) по МД №25UA205140081444U1 від 29.12.2025.
Так, контрактом №1841/PF від 23.01.2024, укладеним між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанією DICAL S.R.L. (Італія) (продавець), за умовами якого продавець зобов`язується поставляти товари (кава в асортименті та кавові апарати), номентклатура, кількість, специфікація, ціни яких будуть визначені в проформах до цього договору згідно умов та термінів, що передбачені та узгоджені сторонами, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар відповідно до цього договору та додатків до нього. 
Згідно п.3.1 даного контракту загальна сума становить 200 000 Євро. Ціна на товар не змінна, встановлюється продавцем в умовних одиницях на підставі цін, вказаних в діючому на момент виставлення у фактурах-проформах. Пунктами 4.1, 4.2 договору визначено, що кожна партія товару буде поставлена протягом 60днів після передоплати на умовах на умовах EX-WORKS SAVIANO (NA), ІТАЛІЯ – INCОRTEMS 2020 (EXW).
Як слідує з матеріалів справи, на виконання умов договору компанія DICAL S.R.L. (Італія) сформувала позивачу рахунок-проформу №1910/PF від 26.11.2025, згідно з яким вартість товару – кава натуральна смажена з кофеїном у кількості 1350 ящ. становить 49 701,60 євро, про що також зазначено в рахунку-фактурі №11401/CV від 17.12.2025. 
Ціна товару в рахунку-проформі №1910/PF від 26.11.2025, рахунку-фактурі (інвойсі) №11401/CV від 17.12.2025 відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №25UA205140081444U1 від 29.12.2025 (графа 22).
28.11.2025 ФОП ОСОБА_1 здійснив оплату за товар в розмірі 49 701,60 євро, що підтверджується платіжною інструкцією №8JBKLPB від 28.11.2025. Платіж здійснено на рахунок продавця, платіжні реквізити якого відповідають тим, що зазначені в контракті.
Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД №25UA205140081444U1 від 29.12.2025 фактурна вартість товару відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №11401/CV від 17.12.2025. 
Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять. 
Щодо аргументів відповідача у спірному рішенні про те, що у платіжній інструкції від 28.11.2025 №8JBKLPB зазначений контракт №1841/PF від 23.01.2024, а згідно п. 3.1 даного контракту загальна відкрита ціна цього договору становить 200 000 євро, суд зазначає, що така вартість товару є максимальною сумою можливих поставок за вищевказаним контрактом, тому саме інвойси визначають фактичну ціну кожної партії товару, яка підлягає оплаті. В даному випадку оплата у платіжній інструкції кореспондується з рахунком-фактурою №11401/CV від 17.12.2025 на суму 49 701,60 євро, що підтверджує відповідність платежу саме оцінюваному товару.
Отже, заявлена декларантом за першим методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару, при цьому товарно-супровідні документи не містять відомостей, що відповідно до визначених сторонами контракту умов позивач має нести інші витрати.
Щодо підтвердження транспортних витрат, то, на думку суду, позивачем були надані відповідачу всі належні документи, зокрема, договір (контракт) про перевезення №1 від 16.12.2025, договір (контракт) про перевезення №1612-2 від 16.12.2025, договір про організацію перевезення автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні від 16.12.2025 №1612-3, заявку перевезення від 16.12.2025 №1 до договору №1612-3.
Розподіл витрат проведено відповідно до інформації наданої виконавцем договору на транспортування.
Вартість транспортування до кордону включена у ціну товару та сплачено всі податки.
Суд зауважує, що МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказав, що такими доказами повинні бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому надані договір (контракт) про перевезення №1 від 16.12.2025, договір (контракт) про перевезення №1612-2 від 16.12.2025, договір про організацію перевезення автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні від 16.12.2025 №1612-3, заявка перевезення від 16.12.2025 №1 до договору №1612-3 від виконавця договору є достатніми документами, що підтверджують витрати на транспортування.
Надані документи відповідають рекомендаційним вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».
В той же час Верховний Суд звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.» (п. 2.11 Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень МК України в редакції від 13.03.2012, затвердженої постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2)
Суд зазначає, що наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» надає право митному органу в разі невизнання затрат на транспортування визначити їх самостійно, дослівно «на підставі тарифів, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару». (абзац 7 до гр.20).
Всупереч наведеному вище митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000318/2 від 30.12.2025 не наведено жодних тарифів, які застосовувались перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару, не здійснено порівняння вартості транспортування позивачем та тарифів наявних у митного органу.
Наведене підтверджується судовою практикою, зокрема в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №120/346/24 від 09.10.2024.
В той же час сума понесених витрат на транспортування та умови поставки EX-WORKS SAVIANO (NA), ІТАЛІЯ митним органом під сумнів не ставилась.
З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Щодо вимог відповідача стосовно витребування додаткових документів, суд зазначає, що за приписами частини третьої статті 53 МК України вимога про надання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
На переконання суду. відповідач не встановив наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
При цьому суд зазначає, що відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Доказів протилежного відповідачем не надано. 
Крім того, ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.
Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс). 
З урахуванням наведеного висновки у спірних рішеннях про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
При вирішенні спору суд також враховує, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в Автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Тож вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан транспортного засобу, пробіг, умови поставки тощо. Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24).
Водночас, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача №UA205140/2025/000318/2 від 30.12.2025 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 578,05 грн, сплачений платіжною інструкцією від 19.01.2026 №85.
Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн суд зазначає, що на підтвердження таких витрат представник позивача надала лише договір №193-ЮП про надання правничої допомоги від 30.12.2025, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Крючкова» попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу №19/01 від 19.01.2026, ордер на надання правничої допомоги серії АС №1171125. 
Суд зауважує, що відповідно до пункту 4.1 договору №193-ЮП про надання правничої допомоги від 30.12.2025 вартість послуг, що надаються Адвокатським бюро (гонорар), погоджується сторонами додатково в усному порядку і може підтверджуватися шляхом підписання сторонами додаткових угод та/або актів приймання-передачі наданих послуг.
На час прийняття рішення позивач не надав суду належних доказів (додаткових угод, актів приймання-передачі наданих послуг) на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу №19/01 від 19.01.2026 відповідно до умов зазначеного договору не підтверджує вартість наданих правничих послуг, а тому суд позбавлений можливості на час прийняття рішення вирішити питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу.
Водночас суд повідомляє, що відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1 578,05 грн.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000318/2 від 30.12.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 578,05 грн (одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім гривень 05 копійок.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська обл., Ковельський р-н, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, код ЄДРПОУ 43958385).

Суддя С.Ф. Костюкевич