Справа №583/318/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Семенова О. С.	
Номер провадження 33/816/1251/26 	Суддя-доповідач Соколова Н. О. 	
Категорія  173 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

05 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Соколова Н. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 583/318/26 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2026, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 
закрите у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, 
установив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 777730 від 25.01.2026, ОСОБА_2 25.01.2026 о 15.30 год за адресою: м. Охтирка на вулиці Перемоги, буд. 8-А біля магазину «Пивко» ображав нецензурною лайкою та безпричинно чіплявся до ОСОБА_1 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян, за що передбачена відповідальність за ст.173 КУпАП. 
Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2026 провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП було закрито.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Також просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді, оскільки через недовіру судді Семеновій О.С. участі у судовому засіданні він не брав, а постанова через підсистему «Електронний суд» була ним отримана 01.05.2026.
В обґрунтовування апеляційних вимог, потерпілий ОСОБА_1 зазначає, що задля помсти ОСОБА_1 , як адвокату, справа відносно ОСОБА_2 була розглянута суддею суду першої інстанції з порушенням прав потерпілого та строків розгляду адміністративного матеріалу.
Так, справу розглянуто з порушенням вимог ст. 277 КУпАП, оскільки з моменту вчинення правопорушення (25.01.2026) до моменту винесення рішення (27.04.2026) минуло 3 місяці та 3 дні, що свідчить про штучне затягування процесу суддею ОСОБА_3 з метою уникнення порушником відповідальності.
Також апелянт скаржиться на безпідставне ігнорування суддею його клопотань про допит свідків (продавця, працівників поліції), витребування заяви потерпілого та технічного запису з бодікамер.
На думку потерпілого ОСОБА_1 , суддя суду першої інстанції виявила упередженість, ухвалила рішення на основі неіснуючих обставин та не дослідила матеріали справи всебічно й повно, що вказує на порушення ст. 245, 252, 280 КУпАП, а також ст. 6 Конвенції про захист прав людини.
Апелянт зазначає, що у діях ОСОБА_2 наявний склад дрібного хуліганства, передбаченого ст. 173 КУпАП, так як він, перебуваючи у стані сп`яніння в громадському місці в павільйоні «Пивко», разом із двома спільниками зухвало лаявся нецензурною лексикою, виявляв неповагу до суспільства, погрожував потерпілому ОСОБА_1 фізичною розправою та чинив психологічний тиск на нього.
При цьому, апелянт вказує на те, що вина правопорушника повністю підтверджується наявними у матеріалах справи 5 відеофайлами з бодікамер працівників поліції, на яких зафіксовано неадекватну поведінку ОСОБА_2 , ознаки сп`яніння, нецензурну лайку в присутності поліції та спроби втекти з місця події.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3 днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно з ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_1 участі в судовому засіданні не брав, копію оскаржуваної постанови отримав через підсистему «Електронний суд» 01.05.2026, а з апеляційною скаргою звернувся 11.05.2026, то строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи та розглянувши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшов наступних висновків.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч. 1-3 ст. 7 КУпАП), а завданнями провадження в справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП). При цьому правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).
Адміністративна відповідальність за ст. 173 КУпАП настає за вчинення дрібного хуліганства, тобто за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Нецензурна лайка – це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності і незалежно від того, у зв`язку з якими обставинами особа висловлює своє роздратування у формі нецензурної лайки, вона скоює проступок, за який підлягає відповідальності в адміністративному порядку. 
Образливе чіпляння до громадян – це докучлива поведінка, пов`язана з діями щодо ображання, які зневажають честь і гідність людини та утискають чию-небудь волю, причому у грубій розв`язній манері. 
Під іншими подібними діями, що порушують громадський порядок і спокій громадян, необхідно розуміти: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів`я телефоном; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у невідведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; неправдиве повідомлення про смерть родичів, знайомих, якщо це не потягло тяжких наслідків; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.
Об`єктом дрібного хуліганства є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку, а громадський порядок – це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян, а хуліганські дії завжди мають активний характер і не можуть виявлятися у формі бездіяльності. При цьому обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є місце його вчинення, а саме – громадське місце.
Громадське місце – це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема ліфти і таксофони; приміщення та території закладів охорони здоров`я, навчальних закладів; дитячі майданчики; приміщення та території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; під`їзди житлових будинків; підземні переходи; транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів (включаючи транспорт міжнародного сполучення); приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів; ринки, сквери, парки; релігійні споруди тощо (перелік не є вичерпним).
Суб`єктом правопорушення є фізична осудна особа, що на момент вчинення дрібного хуліганства досягла 16-річного віку.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу і полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).
Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 777730 від 25.01.2026 відносно ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ – акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому не тільки займає ключове положення серед інших джерел (доказів), але і обов`язковим процесуальним документом.
Так, здійснивши судовий розгляд протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 777730 від 25.01.2026, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі.
Зокрема, в судовому засіданні суду першої інстанції захисник ОСОБА_2 – адвокат Кудін О.М. пояснював, що його підзахисний категорично заперечує щодо вчинення ним дрібного хуліганства та, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення не описані події в кіоску «Пивко», які передували приїзду поліцейських та на які посилається потерпілий, а також вказував, що дійсно 25.01.2026 о 15.30 год ОСОБА_2 знаходився біля кіоску «Пивко» на вулиці Перемоги в м. Охтирка, однак не ображав потерпілого нецензурною лайкою та безпричинно не чіплявся до нього.
Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого про те, що вина ОСОБА_2 підтверджується 5 відеофайлами з бодікамер працівників поліції, на яких у останнього зафіксовані ознаки сп`яніння, нецензурну лайку в присутності поліції, що свідчить про вчинення дрібного хуліганства, то апеляційний суд зазначає наступне.
Фіксація емоційної поведінки, розмов на підвищених тонах або ознак сп`яніння після приїзду поліції не є автоматичним доказом вчинення дрібного хуліганства в павільйоні «Пивко» до моменту виклику правоохоронців. Сама по собі нецензурна лайка у присутності поліції під час затримання чи з`ясування обставин може підпадати під іншу кваліфікацію або оцінюватися судом як реакція на певну ситуацію, а не як умисне зухвале виявлення неповаги до суспільства.
Аналізуючи викладені вище обставини, а також те, що як обґрунтовано зазначила суддя суду першої інстанції, при складенні протоколу відносно ОСОБА_2 інспектор поліції не з`ясував фактичних обставин та не перевірив доводи потерпілого на місці події, не встановив, чи були очевидці та не зазначив про свідків та зважаючи на кваліфікацію його дій поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що застосовна ст. 173 КУпАП не відповідала вимогам щодо передбачуваності та законності, оскільки відсутня легітимна мета захисту громадського порядку та прав інших громадян, що у свою чергу є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення цієї мети. 
При цьому, апеляційний суд зазначає, що для кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП обов`язковою ознакою є порушення громадського порядку та спокою громадян. 
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у вчиненні дрібного хуліганства в ході апеляційного розгляду установлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_2 дрібного хуліганства.
Щодо доводів апелянта про нібито штучне затягування процесу суддею, то вони є безпідставними та суб`єктивними.
Так, відповідно до ст. 38 КУпАП, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а ст. 277 КУпАП визначає строки розгляду, проте вони не можуть превалювати над обов`язком суду забезпечити право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на участь у засіданні (ст. 268 КУпАП). Призначення засідань з урахуванням графіка суду та необхідності належного виклику учасників є виконанням вимог закону, а не «затягуванням», а враховуючи, що провадження було закрито у зв`язку з відсутність складу правопорушення, що є реабілітуючою обставиною, то перебіг строків жодним чином не впливає на законність винесеної постанови.
З приводу тверджень потерпілого ОСОБА_1 про безпідставне відхилення його клопотань, то слід зазначити, що відповідно до ст. 251 та ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. 
Суддя має процесуальне право відхилити клопотання про допит свідків (продавця, поліцейських) або витребування додаткових матеріалів, якщо вважає наявні у справі докази достатніми для прийняття рішення, або якщо задоволення цих клопотань призведе до невиправданого зволікання.
Також апеляційний суд зазначає, що суб`єктивні судження апелянта про «помсту» через його адвокатську діяльність та упередженість судді Семенової О.С. є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що потерпілий ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції заявляв мотивований відвід судді з підстав її упередженості чи конфлікту інтересів у порядку, передбаченому чинним законодавством. Реалізація цього права після ухвалення рішення, яке не задовольняє апелянта, свідчить про незгоду з результатом розгляду, а не про реальну упередженість суду.
Таким чином, постанова судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити потерпілому ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2026.
Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2026 відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  Н. О. Соколова